Справа № 2/331/1603/17
№ 331/6868/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2017р. звернувся до суду з позовом, в якому просить Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року шляхом звернення стягнення в рахунок погашення суми боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року у розмірі 801 000,00 грн., що станом на 04.10.2017 року еквівалентно 30 00,00 доларів США, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовної заяви, Позивач зазначив, що 20.01.2014 року між ним, тобто, ОСОБА_1 та його сином - ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошей, згідно якого Позикодавець передав у власність Позичальнику 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, що на 04.10.2017 року за офіційним курсом НБУ (за 1 долар - 26,70 грн.) дорівнює 801 000,00 грн. (вісімсот одна тисяча гривень 00 коп.) (далі - Договір позики). Факт одержання вказаної суми Позичальником підтверджується підписами свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно умов зазначеного Договору Позичальник взяв на себе зобов'язання повернути таку ж суму грошових коштів до 20.01.2016 року включно, за умовами Договору позики від 20.01.2014 року сторони дійшли згоди, що у випадку неповернення або несвоєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_1 має право звернути стягнення на майно ОСОБА_2: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, та належить на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5 ,зареєстрованого в реєстрі за №14422, шляхом набуття на дане майно права власності.

Також сторони дійшли згоди, що факт повернення позики буде підтверджуватися відповідною заявою Позикодавця.

Але, до теперішнього часу Відповідач борг не повернув, що свідчить про невиконання взятих на себе зобов'язань за спірним Договором позики.

Представник Позивача, адвокат Зелінська Ольга Сергіївна у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Відповідача, адвокат Лясковець Олексій Володимирович, у судове засідання з'явився, та підтвердив факт наявності розписки між Позивачем та Відповідачем, а також факт отримання Відповідачем зазначеної в розписці суми коштів, які він потратив на ремонт своєї квартири, однак проти задоволення позовних вимог заперечував, проте зазначив, що грошових коштів для повернення ОСОБА_1 у Відповідача не має.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

20.01.2014 року між Позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошей у формі розписки, згідно якого Позивач передав у власність Відповідачу 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США.

Згідно умов зазначеного Договору Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути таку ж суму грошових коштів до 20.01.2016 року включно, за умовами Договору позики від 20.01.2014 року сторони дійшли згоди, що у випадку неповернення або несвоєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_1 має право звернути стягнення на майно ОСОБА_2: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, та належить на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5 ,зареєстрованого в реєстрі за №14422, шляхом набуття на дане майно права власності.

Як вбачається із розписки, факт одержання вказаної суми Відповідачем підтверджується підписами свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4. Крім того, через неможливість особисто прибути в судове засідання, вказані свідки звернулися до суду із письмовими поясненнями від 12.12.2017р. та 14.12.2017р. - відповідно, в яких також підтвердили факт передання коштів в сумі 30 000,00(тридцять тисяч) доларів США. 20.01.2014р. за їх присутності. Проти дослідження та доручення до матеріалів справи вказаних письмових пояснень свідків сторони не заперечували.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пункт 1 вищезазначеної статті визначає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, а саме - договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається із тексту розписки Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму грошових коштів до 20.01.2016 року включно, а у випадку неповернення або несвоєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_1 має право звернути стягнення на майно ОСОБА_2: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, та належить на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_5 ,зареєстрованого в реєстрі за №14422, шляхом набуття на дане майно права власності. Отже у вказаному договорі передбачений строк та визначений спосіб та порядок повернення грошових коштів.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 1050 ЦК України зазначає, - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, загальна сума заборгованості за Договором позики від 20.01.2014 року ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 801 000,00 грн. (вісімсот одна тисяча гривень 00 коп.), що станом на 04.10.2017 року еквівалентно 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США.

Вислухавши поясненя представників Позивача та Відповідача судом було встановлено, що Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але Відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за Договором позики, що грубо порушує права та законні інтереси Позикодавця.

Частина 8 п. 1 ст. 346 ЦК України, встановлює, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, припинення правовідношення, визнання права тощо.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема Позикодавець має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на майно Позичальників шляхом набуття права власності.

Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_8 від 26.09.2017 року, доданого до матеріалів справи, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2, становить 495 761,00 грн. (чотириста дев'яносто п'ять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 00 коп.).

Позивач, реалізуючи право, передбачене Договором позики від 20.01.2014 року, керуючись вимогами ст. 346 ЦК України, звертає стягнення на майно ОСОБА_2 шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Під час судового розгляду судом було зроблено електронний запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та отримано електронний витяг з якого було встановлена, що станом на 21.12.2017р. квартири АДРЕСА_2 дійсно належить на праві власності ОСОБА_2 та в будь-якому обтяженні не перебуває.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

При подачі позовної заяви до суду Позивачем було сплачено судовий збір за розгляд справи 4 957,61 грн., однак оскільки Позивачем не було заявлено вимогу про відшкодування витрат Відповідачем, то судом вказане питання не вирішувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 89, 133, 258, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 346, 525, 526, 610, 625, 627, 1049 - Цивільного кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 29.02.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, НОМЕР_3, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 29.02.1996, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) суму боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року шляхом звернення стягнення в рахунок погашення суми боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року у розмірі 801 000,00 грн. (вісімсот одна тисяча гривень 00 коп.), що станом на 04.10.2017 року еквівалентно 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 14422, вартістю 495 761,00 грн. (чотириста дев'яносто п'ять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 00 коп.), шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : М.В.Антоненко