Справа № 308/2848/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 листопада 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30.10.1999 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 608. У шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів , діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, сімейні обовязки. Вказує на те, що відповідач влаштовував постійні скандали, в ході яких ображав її честь і гідність, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а відтак продовжувати подальше спільне життя з ОСОБА_3 не бажає, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей . Позивач також зазначила що відповідач не бере участі матеріально в житті сім`ї.

З посиланням на викладене, позивач просить суд ухвалити рішення , яким: шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 30.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 608 розірвати; дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 залишити на проживання разом з нею.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснила, що з вересня 2014 року вони спільно не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Також вказала що відповідач ОСОБА_3 з дітьми не спілкуються, діти перебувають на її утриманні та вихованні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що питання доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 розглядалося на засіданні комісії . Комісія прийняла рішення про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матірю. Доцільність визначення місця проживання малолітньої підтверджується даними висновку органу опіки та піклування № 555/12-34 від 08.11.2017 року. Що стосується іншої дитини вказав, що відповідно до СК України місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 30.10.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 608, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І -ФМ № 000886, виданого 30.10.1999 року, приєднаним до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Як стверджено позивачем в судовому засіданні шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2014 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 555/12-34 від 08.11.2017 року враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_5, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матірю.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є неможливість подальшого спільного проживання подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюбні відносини.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим та є всі підстави для задоволення вимоги про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Окрім того, обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з нею.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що зареєстрований 30.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області, за актовим записом № 608 розірвати.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6