Дата документу 30.08.2017
Справа № 501/2660/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Чорноморськ.

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

при секретарі - Тейбаш Н.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 29.04.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «MITSUBISHI LANCЕR» 2007 року випуску. номер кузову НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_1, вартістю на час придбання 79 325.00 грн., що підтверджується квитанцією № 1706 від 20.07.2007 року(а.с. 19).

Вищезазначений автомобіль був придбаний в кредит, що підтверджується кредитним договором № 490043830 від 20.07.2007 року укладеним між відповідачем та ВАГ «АЛЬФА -Банк» га договором поруки до вищезазначеного кредитного договору № -90043830-П від 20.07.2007 року між мною та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК»(а.с. 16-18).

Загальний розмір сплаченого кредиту становить 160914.65 грн., а відповідно реальна сплачена вартість автомобілю з урахуванням відсотків за кредит.

Але у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 постійно ні де не працював, не мав стійного доходу, значну частку кредитних коштів, а саме в розмірі 83351.18 грн. сплачував батько позивачки ОСОБА_6, що підтверджується банківським квитанціями, де платником зазначений саме ОСОБА_6, що додаються до позову. Тобто ці кошти сплачувались не за рахунок сімейного бюджету(а.с.20-51).

Залишок коштів у розмірі 77563.47 грн. сплачувались за рахунок сімейного бюджету.

Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто.

На підставі вищезазначеного та з урахуванням того, що на утриманні позивачки залишаються дві неповнолітні дитини, просить суд визнати за нею право власності на автомобіль без присудження чоловіку грошової компенсації, у вигляді 50 % реально сплачених коштів з сімейного бюджет) що складає 77563.47/2=38 781. 74грн., та

Крім того, 24 червня 2004 року, тобто до укладення шлюбу відповідач ОСОБА_4 придбав квартиру в АДРЕСА_2.

Цю квартиру відповідач ОСОБА_4 придбав також в кредит у розмірі 12 500 дол. США. До шлюбу відповідач сплатив кредит у розмірі 5 125.00 грн. що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРГІНМ № 38322324. що додається до справи (а.с. 18).

Основну частину кредиту виходячи з розрахунків ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» довідка Вих.81-11-0-00/49543 від 29.07.2015 року (а.с. 80-83) у розмірі 104 806,50 грн. сторони сплачували вже перебуваючи у шлюбі з сімейного бюджету.

На підставі вищезазначеного з урахуванням того, що в період шлюбу позивачка з відповідачем за рахунок сімейного бюджету сплачували кошти за кредитним договором, укладеними відповідачем для придбання квартири, яка після розірвання шлюбу залишається у його власності, вважає, що відповідач повинен відшкодувати половину сплачених коштів, тому просить суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошових коштів, витрачених в період шлюбу для оплати кредиту за квартиру у розмірі 52 403,25 грн.(а.с. 74-83).

Позивачка ОСОБА_3 посилаючись на вищевказане просить суд поділити майно, що з відповідачем є спільною сумісною власністю подружжя шляхом:

- Визнати за позивачкою право власності на автомобіль «MITSUBISHI LANCЕR» 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, припинити на даний автомобіль статус спільного майна подружжя;

- Стягнути з відповідача на мою користь 52 403,25 грн., витрачених в період шлюбу для оплати кредиту за квартиру;

- Стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 339.55 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 діюча в інтересах ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав. Вважав, що сплив строк позовної давності звернення до суду, надав суду заперечення та заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 189-190).

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 29.04.2006 року сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12).

За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «MITSUBISHI LANCЕR» 2007 року випуску. номер кузову НОМЕР_3 державний номер НОМЕР_1, вартістю на час придбання 79 325.00 грн., що підтверджується квитанцією № 1706 від 20.07.2007 року(а.с. 19).

Вищезазначений автомобіль був придбаний в кредит, що підтверджується кредитним договором № 490043830 від 20.07.2007 року укладеним між відповідачем та ВАГ «АЛЬФА -Банк» га договором поруки до вищезазначеного кредитного договору № -90043830-П від 20.07.2007 року між мною та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК»(а.с. 16-18).

Загальний розмір сплаченого кредиту становить 160914.65 грн., а відповідно реальна сплачена вартість автомобілю з урахуванням відсотків за кредит.

Але у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 постійно ні де не працював, не мав стійного доходу, значну частку кредитних коштів, а саме в розмірі 83351.18 грн. сплачував батько позивачки ОСОБА_6, що підтверджується банківським квитанціями, де платником зазначений саме ОСОБА_6, що додаються до позову. Тобто ці кошти сплачувались не за рахунок сімейного бюджету(а.с.20-51).

Залишок коштів у розмірі 77563.47 грн. сплачувались за рахунок сімейного бюджету.

Крім того, 24 червня 2004 року, тобто до укладення шлюбу відповідач ОСОБА_4 придбав квартиру в АДРЕСА_2.

Цю квартиру відповідач ОСОБА_4 придбав також в кредит у розмірі 12 500 дол. США. До шлюбу відповідач сплатив кредит у розмірі 5 125.00 грн. що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРГІНМ № 38322324. що додається до справи (а.с. 18).

Основну частину кредиту виходячи з розрахунків ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» довідка Вих.81-11-0-00/49543 від 29.07.2015 року (а.с. 80-83) у розмірі 104 806,50 грн. сторони сплачували вже перебуваючи у шлюбі з сімейного бюджету.

Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто.

(а.с. 19).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Поряд із загальними для права способами визначення моменту початку перебігу строку (ст.76 ЦК України) в сімейному праві для цієї мети широко використовуються посилання до будь-якої обставини чи дії, яка характеризується в законодавстві. Зокрема, такими обставинами є розірвання шлюбу, народження дитини, подача заяви в певний орган та ін.

Посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності суд не приймає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб 29.04.2006 року.

С позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя позивач ОСОБА_3 звернулась до суду 08.06.2016 року.

З цих підстав суд вважає, що позивачем не було пропущено строку позовної давності для звернення до суду, т.я. на момент звернення до суду, з вимогою про поділ майна, позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах.

За приписами частин 1 та 2 ст. 69 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 1 ст. 71 СК України, ст.372 ЦК України).

Положеннями п. 22, 25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз'яснено що, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судовий збір включається до складу судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України. За приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, ураховуючи також, що позивачем згодом була уточнена ціна позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 2339,55 грн. (а.с.4-5, 96).

Керуючись ст.ст. 5-11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 292 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 69-72 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд,

ВИРІШИВ:

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за позивачкою ОСОБА_3 право власності на автомобіль «MITSUBISHI LANCЕR» 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, припинити на даний автомобіль статус спільного майна подружжя.

Визнати за відповідачем ОСОБА_4 право власності на квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_2), на користь ОСОБА_3 - 52 403,25 грн. (п'ятдесят дві тисячі чотириста три гривні 25 копійок) витрачених в період шлюбу для сплати кредиту за квартиру.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_2), на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2 339,55 грн. (дві тисячі триста тридцять гривень 55 коп.).

Повний текст рішення складено та підписано 30 серпня 2017 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Іллічівський міській суд Одеської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов