АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2426/17 Справа № 209/4618/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маслов Д. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП Кам'янської міської ради «Тепломережі» - про визнання заборгованості безнадійною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1, де проживає разом з дочкою та внуком. Послуги з теплопостачання до даної квартири надаються відповідачем, який на 01.12.2013. нарахував позивачці заборгованість у сумі 14 171,97грн., а на 01.10.16. у сумі 18 084,58грн. Між тим, у 2010році між сторонами був укладений договір реструктуризації на погашення заборгованості за період з 01.10.2006. по 01.04.2010. у сумі 6 635,44грн., за яким вона сплатила 6 054,54грн., а тому вважає, що нарахування їй заборгованості у 2013році у наведеній сумі 14 171,97грн., є необґрунтованим. Посилаючись на норми Податкового кодексу, просила визнати таку заборгованість безнадійною, зобов*язати відповідача списати цю суму з її особистого рахунку.

Відмовляючи у задоволенні вимог, суд 1-ї інстанції обгрунтовано виходив з наступного.

З матеріалів справи та пояснень позивачки, наданих суду, вбачається, що заявленими нею правовими підставами позовних вимог є п. 14.1.11 Податкового кодексу України та ст. 257 Цивільного кодексу України.

Пункт 14.1.11 Податкового кодексу України надає визначення одному із понять, яке серед інших вживається в Податковому кодексі України - «безнадійна заборгованість».

Так пп. а) п. 14.1.11 Податкового кодексу України визначено, що безнадійною є заборгованість, яка відповідає, в тому числі, наступній ознаці - заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, стаття 1 Податкового кодексу України визначає сферу дії цього кодексу. Відповідно до п. 1.1. зазначеної статі- Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відносини, які склались між позивачем і відповідачем - є цивільно-правовими, регулюються Цивільним кодексом України, тобто, знаходяться поза сферою регулювання нормами Податкового кодексу.

Позивачкою в позовній заяві та матеріалах справи не зазначена будь-яка норма Цивільного кодексу, якою було б встановлено обов'язок відповідача списати заборгованість чи не обліковувати її у даних власного бухгалтерського чи управлінського обліку.

Більш того, позивачка не змогла пояснити, які конкретно права її порушені відповідачем, що підлягають захисту судом, в тому числі, в апеляційному суді справа двічі переглядалась з наданням позивачці часу для конкретизації її вимог, обгрунтувань сум заборгованості, однак чітких пояснень, розрахунків, Акту звірки з відповідачем нею надано не було. В свою чергу, представник відповідача посилався на відсутність у нього правового обов'язку списувати заборгованість.

Правилами ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даній справі позивачкою не вказано, які саме права її були порушені і які підлягають захисту, не наведено відповідного правового обґрунтування.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Виходячи із перелічених у цій нормі способів захисту прав, - судом 1-ї інстанції зроблено обґрунтований висновок, що позивачкою на підставі норм Податкового кодексу вибраний невірний спосіб захисту своїх прав, що не позбавляє її можливості на вирішення питання з відповідачем мирним позасудовим шляхом, зокрема, на підставі проведення відповідної звірки та складання Акту звірки, або пред*явлення іншого позову за іншими правовими підставами.

Доводи апелянта у скарзі є повторенням позовної заяви, яка розглянута судом з наданням наведених висновків. Твердження у скарзі, що в даному випадку Податковий кодекс є законом, який регулює подібні за змістом відносини, є помилковими з наведених вище підстав.

Вбачається, що спір виник у зв*язку з незгодою позивачки з пред*явленою їй відповідачем сумою заборгованості, поскільки вона логічно припускає, що у неї її не існує. У такому випадку у позивачки є можливість затребувати письмово від відповідача розрахунок суми заборгованості та звірити його із виплаченими нею сумами, скласти відповідний Акт звірки і, таким чином, вирішити спір у позасудовому порядку у разі її згоди з таким Актом.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь