Справа №636/2730/17
Провадження №2/636/1584/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину купівлі-продажу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на нього.

В позовній заяві вона вказала, що в вересні 2001 року між нею та відповідачкою відбулася домовленість стосовно купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою.

Дійшовши згоди з продавцем в відношенні всіх умов договору купівлі-продажу, 11.09.2001 року вона сплатила їй грошову суму, обумовлену договором, а та в свою чергу передала їй, як покупцю, ключі від будинку, пообіцявши згодом надати всю необхідну правову та технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, про що було складено письмову розписку.

Однак, до цього часу відповідачка ухиляється від взятих на себе зобов'язань, посилаючись на брак коштів та часу.

В зв'язку з цим, вона, як добросовісний набувач, не може оформити та закріпити за собою право власності на нерухоме майно, яким користується з вересня 2001 року.

Просить визнати договір укладений 11.09.2001 року між нею та ОСОБА_2 в відношенні житлового будинку АДРЕСА_1 дійсним з моменту його укладання та визнати за нею право власності на нього.

Сторони в судове засідання на з'явилися. Позивачка надала суду письмову заяву про підтримку позовних вимог та проханням ухвали рішення без її участі. Відповідачка позовні вимоги визнала, своєю письмовою заявою підтвердила факт отримання 11.09.2001 року від ОСОБА_1 грошової суми за продаж належного їй житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та просила розглянути справу за її відсутності.

Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В вересні 2001 року сторони дійшли згоди в відношенні всіх умов договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до умов цього договору, ОСОБА_2 отримала від позивачки грошову суму в розмірі 600 (шістсот) доларів США, зобов'язавшись згодом підготувати та оформити всю правову та технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Це підтверджується розпискою, складеною власноруч відповідачкою 11.09.2001 року в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З моменту сплати ОСОБА_1 грошових коштів, відповідачка фактично передала їй в користування та розпорядження вищевказаний об'єкт нерухомого майна.

Однак, з часу фактичного виконання умов договору купівлі-продажу будинку, передачі повної суми вартості, передачі його в користування позивачці, як покупцю, до теперішнього часу ОСОБА_2 не надала необхідну документацію на спірний об'єкт нерухомості для нотаріального посвідчення правочину, хоча ще у 2004 році отримала свідоцтво про право власності на будинок.

Відповідачка, посилаючись на брак часу та коштів відмовляється від покладених на неї, як на сторону за договором купівлі-продажу, обов'язків.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.202-205,208-209,220,328,391, 392,626,629,655-657,662 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним правочину купівлі-продажу та визнання права власності на будинок, - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу, укладений 11.09.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відношенні житлового будинку АДРЕСА_1 - дійсним з моменту його укладання.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: підпис.

Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.

Суддя: