Справа № 303/977/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Бисаги Т. Ю., Собослоя Г. Г.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання видати грошові кошти, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року ОСОБА_1 предявив позов до ПАТ «Дельта Банк» про зобовязання видати грошові кошти.

Свої вимоги мотивувала тим, що 5 травня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 010-06511-050514 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» та договір № 010-06511-050514 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

В день укладення зазначених договорів і відкриття банком поточного рахунку у гривнях позивачка внесла на нього 19 тис. грн., який у подальшому поповнювала.

16 травня 2014 року через всесвітню мережу інтернет за допомогою вказаної системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» нею відкрито у банку депозитний рахунок № 8848 «8 років разом on-line» шляхом укладення відповідного договору № 8907, на який переказала з поточного рахунку 180 тис. грн.

Строк дії депозитного договору закінчився 12 листопада 2014 року, після чого кошти банком були перераховані на поточний рахунок. Однак на її неодноразові заяви видати належні їй грошові кошти, банк повністю їх не видав. Станом на 08 лютого 2015 року залишок коштів на її поточному рахунку становив 118 616, 79 грн.

У звязку з тим, що банк не виконує своїх зобов'язань за договором банківського рахунка, позивачка просила задовольнити позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 липня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» видати ОСОБА_1 всі грошові кошти, що містяться на її поточному рахунку № 1590. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 4560 грн. витрат на правову допомогу (Т.1, а.с.166-169).

На це рішення ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на те, що рішення місцевого суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові (Т.1, а.с.175-185).

Справа розглядалася в апеляційному порядку неодноразово.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (Т.2, а.с.16-21).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року скасовано рішення апеляційного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т.2, а.с.57-59).

У цій ухвалі суд касаційної інстанції не погодився з висновком апеляційного суду про те, що запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключає можливість стягнення з банку коштів за договором, та звернув увагу на те, що на час запровадження в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації кошти позивача в цьому банку знаходились на відкритому на її імя поточному рахунку, оскільки строк дії депозитного рахунку закінчився. При цьому суд касаційної інстанції проаналізувавши норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону «Про виконавче провадження», норми ЦК України, констатував, що на кошти, які просила стягнути позивач, не поширюються обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на що не звернув увагу апеляційний суд при розгляді справи (Т.2, а.с.57-59).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області 22 червня 2016 року змінено рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року. Зобов'язано ПAT «Дельта Банк» виплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі 3713, 27 грн. Стягнуто з ПAT «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 4560 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ПAT «Дельта Банк» на користь держави 1304, 77 грн. судового збору (Т.2, а.с.73-75).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року це рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року також було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Т.2, а.с.149-152).

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд розглядаючи справу не звернув уваги на те, що з 02 березня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» із ринку. Тобто на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (15 липня 2015 року) у банку вже діяла тимчасова адміністрація, що унеможливило вирішення питання у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Т.2, а.с.149-152).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивачки ОСОБА_2 проти скарги заперечив та просив відхилити.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце його проведення належним чином. Справу було розглянуто без їх участі відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 05 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 010-06511-050514 про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» та договір № 010-06511-050514 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

У день укладення зазначених договорів і відкриття банком поточного рахунку у гривнях позивачка внесла на нього 19 тис. грн., який у подальшому поповнювала.

16 травня 2014 року через всесвітню мережу інтернет за допомогою вказаної системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» нею відкрито у банку депозитний рахунок № 8848 «8 років разом on-line» шляхом укладення відповідного договору № 8907, на який переказала з поточного рахунку 180000 грн.

Строк дії депозитного договору закінчився 12 листопада 2014 року. Після закінчення строку дії депозитного договору банком перераховано кошти та нараховані відсотки із вкладного рахунку позивачки на її поточний рахунок, відкритий у цьому ж банку.

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачка ОСОБА_1 була включена до списку осіб для отримання виплат і 19 червня 2015 року вже отримала грошові кошти у розмірі 114 903, 52 грн. Однак, всі кошти у повному обсязі не отримала.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПAT «Дельта Банк».

Ці обставини сторонами не заперечуються. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що невиконання банком законних розпоряджень позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, позбавляє позивачку права володіти та розпоряджатися належними їй на праві власності грошовими коштами. Колегія погоджується з цим висновком та водночас констатує наступне.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 5 ст. 36 цього Закону під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у національній валюті України (ч. 6 ст. 36 Закону).

Гранична сума коштів за вкладом, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, становить не більше 200 тис. грн.

За приписами ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб має право, зокрема продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Ураховуючи наведене задоволення вимог позивача щодо перерахування та/або повернення грошових коштів може відбуватися лише в порядку, передбаченому Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним.

Відповідно до ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону № 4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами норми Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону № 4452-VI врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у національній валюті України (ч. 6 ст. 36 Закону).

В даному випадку колегією суддів встановлено, що строк дії депозитного договору закінчився 12 листопада 2014 року, після чого банком було перераховано кошти та нараховані відсотки із вкладного рахунку позивачки на її поточний рахунок, відкритий у цьому ж банку.

Рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято 02 березня 2015 року, тобто вже після закінчення строку дії депозитного договору.

Таким чином, колегія констатує, що обмеження, встановлені під час дії тимчасової адміністрації, не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції правильно встановив, що банк зобовязаний видати позивачу видати ОСОБА_1 всі грошові кошти, що містяться на поточному рахунку вкладника, за виключенням вже отриманих коштів в розмірі 114 903, 52 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________