Номер провадження: 22-ц/785/1380/17
Номер справи місцевого суду: 520/8867/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 40 998,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичними матеріальними збитками у розмірі 26 693,70 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 684,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 445,75 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" подало до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 995401 є власником мотоциклу НОМЕР_1 (а.с. 7-8).

27.05.2014 року о 15.30 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мерседес», д/н НОМЕР_2, по вул. Краснова у м. Одесі, при повороті ліворуч на вул. Г. Прикордонників, не надав дорогу мотоциклу НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку прямо, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. від 25.06.2016 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 11-12).

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ / 0556717 автомобіль «Мерседес», д/н НОМЕР_2, застрахований в ТОВ СК "Альфа-Гарант" (термін дії з 11.05.2014 року по 10.05.2015 року включно), ліміт відповідальності за одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. (а.с. 13).

Таким чином, судом вірно встановлено, що цивільно-правової відповідальність власника автомобіля «Мерседес», д/н НОМЕР_2 на момент ДТП, а саме 27.05.2014 року була застрахована на підставі полісу № АІ / 0556717 у ТОВ СК "Альфа-Гарант".

Згідно звіту № 7903 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ямаха», ВН5332АА, який складений 12.09.2014 року, матеріальний збиток власнику «Ямаха», ВН5332АА, становить 12 110,38 грн.(а.с. 29-49).

У ході розгляду справи представник страхової компанії пояснювала, що страховою компанією було перераховано позивачу кошти у рахунок страхового відшкодування у розмірі 9091,98 грн., тобто встановлений звітом № 7903 розмір вартості матеріального збитку з відрахуванням фізичного зносу запчастин, без урахування ВТВ, та за вирахуванням податку на додану вартість (20%) та за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн. Факт перерахування коштів у розмірі 9091,98 грн. у якості страхового відшкодування не заперечувався стороною позивача, на підтвердження чого суду надано довідку ПАТ КБ «Приват Банк» від 13.02.2015 року про перерахування коштів 20.11.2014 року (а.с. 16).

В ході розгляду справи за клопотання сторони позивача судом було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Так, згідно висновку експерта № 388/15 від 29.02.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу НОМЕР_1, на момент складання висновку становить 67 691,72 грн.; вартість відновлювального ремонту мотоциклу НОМЕР_1, на момент складання висновку становить 113 677,32 грн. (а.с. 76-94).

Також, судом вірно зазначено, що оскільки, надання послуг із страхування не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, то при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим податок на додану вартість не нараховується, і окремим рядом не виділяється.

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З урахування встановлених судом обставин справи та наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність стягнення на користь позивача заподіяної шкоди з ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_3, однак колегія не погоджується з розміром матеріальної шкоди, яка була стягнута судом.

Однак, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яка була спричинена позивачу внаслідок ДТП, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку відносно суми відшкодування, оскільки при стягненні матеріальної шкоди, судом не враховано п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та стягнуто матеріальну шкоду не зменшуючи розмір страхового відшкодування на розмір франшизи.

Отже доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи виплату ТОВ СК "Альфа-Гарант" страхового відшкодування у розмірі 9091,98 грн. та встановлений страховим полісом №АІ/556717 ліміт відповідальності у розмірі 50 000 грн., а також застосовуючи розмір франшизи у розмірі 1000 грн. суд приходить до висновку, що з ТОВ СК "Альфа-Гарант" підлягає стягненню кошти у розмірі 39 908,02 грн. (49 000 грн. - 9091,98 грн. = 39908,02).

Враховуючи встановлений висновком експертизи № 388/15 матеріальний збиток позивача внаслідок ДТП у розмірі 67 691,72 грн., та суму відшкодування, що підлягає стягненню з ТОВ СК "Альфа-Гарант" у розмірі 39908,02 грн., суд приходить до висновку, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розумінні ст. 1194 ЦК України, яка підлягає відшкодуванню позивачу особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди з урахуванням франшизи в розмірі 1000 грн., становить 27 783,70 грн. (67 691,72 грн. - 39 908,02 грн. = 27783,70 грн.).

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже, у відповідності до ст.ст. 303, 309 ЦПК України колегія приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення матеріальних збитків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року змінити в частині розміру стягнення матеріальних збитків.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 39 908,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичними матеріальними збитками у розмірі 27 783,70 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_4