справа № 359/9648/16-ц
провадження № 61-553 ск 17
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: публічне акціонерне товариство «Артем-Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про виселення,
14 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подано вищевказану касаційну скаргу.
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Пунктами 11, 14 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, подана до суду касаційної інстанції 14 грудня 2017 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV, в редакції від 07 липня 2010 року.
Поряд із цим, заявником подано клопотання про поновлення цього строку, проте не наведено підстав для поновлення пропущеного процесуального строку та не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Керуючись статтею 393 ЦПК України,
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без руху.
Для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням підстав для його поновлення надати строк до 20 січня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі неподання заяви в зазначений строк або визнання неповажними наведених підстав для поновлення строку касаційного оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников