Справа №173/1288/17
Провадження №6/173/28/2017
У Х В А Л А

іменем України

08 серпня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Петрюк Т.М.,

при секретарі Рудовій Л.В.

розглянувши подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся заявник державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1, з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, посилаючись на наступне: на виконанні у Верхньодніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 40906006 з виконання дублікату виконавчого листа № 2-275 від 01.11.2013 року про зменшення розміру аліментів стягуючих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки Катерини ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку боржника, починаючи з 20.07.2001 року.

Боржник добровільно рішення суду не виконує, та будь-яких дій, спрямованих на його виконання не вчиняє: декларацію про доходи до відділу державної виконавчої служби не надає, на виклики до державного виконавця не з'являються

Відповідно до повідомлення ДПСУ від 17.05.2017 року боржник неодноразово перетинав державний кордон, що й стало підставою звернення до суду.

Дослідивши матеріали подання виконавчої служби суд вважає, що вимоги про обмеження ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України не підлягають задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Згідно вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби , судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

При розгляді заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею.

Заявником доведено факт перетинання боржником ОСОБА_2, державного кордону України.

Проте, державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували саме факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за рішенням суду. Додано лише копію його виклику на 17.07.2017 року, проте не надано даних про його отримання боржником. Не надано доказів, які підтверджували факт, його переховування, перебування у розшуку, приховування прибутку, тощо. Крім того державним виконавцем вказується на наявність у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення, тобто виконання рішення суду можливе шляхом застосування до боржника інших засобів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні подання, оскільки державний виконавець не надав суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 ЗУ« Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» , суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. У разі якщо ухвалу було було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали

Ухвала набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження, у випадку подання апеляційної скарги ухвала набирає чинності після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо ухвалу не було скасовано чи змінено.

Суддя Петрюк Т.М.