ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/315/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Закритого акціонерного товариства «КЕДР» про визнання дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стеценко Наталії Василівни неправомірними та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулось ЗАТ "КЕДР" із скаргою про визнання дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Стеценко Н.В. неправомірними та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_3

Скарга вмотивована тим, що 22.05.2017 головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Стеценко Н.В. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду на користь держави у сумі 10 200,00 грн.

Скаржник вважає дії державного виконавця неправомірними, а вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники скаржника вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити з огляду на обставини, викладені у ній.

В судовому засіданні представник відділу примусового виконання рішень вказала, що повністю не визнає скаргу та вважає її необґрунтованою.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до суду не з"явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як роз'яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Так, судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02.04.2014 ОСОБА_3 відмовленов задоволенні позовудо ОСОБА_4, АТЗТ«КЕДР», третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом знесення за власний рахунок перегородки з дверима на загальному коридорі перед квартирами АДРЕСА_1. Цим же рішенням постановлено вселитиОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення суду, ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві 03.10.2014 було відкрито виконавче провадження №44941330 щодо вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №8049 від 20.11.2013 року у зазначених квартирах було проведено перепланування та переобладнання, в результаті якого замість трьох окремих квартир утворився новий об'єкт- п"ятикімнатна квартира.Згідно з цим же висновком, в квартирі №38 мають місце перепланування та переобладнання приміщень, відповідно до яких використання квартири №38, як окремої однокімнатної квартири, без проведення відповідних відновлювальних робіт є неможливим.Двері квартири №40 ведуть до загального холу п'ятикімнатної квартири, з якого існують лише входи до окремих кімнат, а не до квартир. Це означає, що фактично квартири №38 окремо від квартир №39 та №40 не існує, і окремо користуватись квартирою №38 неможливо.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2015 задоволено заяву старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві Ковтун В.В. та роз'яснено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2014 вселено ОСОБА_3 у квартиру №38, що разом з квартирами №39 та №40 відокремлені перегородкою з дверима на загальному коридорі перед квартирами АДРЕСА_1; тобто, зазначені двері є прохідними для доступу (входу) до квартири №38, що належить на праві власності ОСОБА_3 в зазначеному будинку, а також до квартир №39 та №40, що належать АТЗТ «КЕДР».

20.07.2015 президент АТЗТ "КЕДР" при вході до квартир АДРЕСА_1 виявив що двері, які вели до загального коридору офісу АТЗТ «КЕДР» - квартир №№ 38-40, були виламані разом з фрагментами стіни. Тобто, невідомими особами було відкрито вільний доступ до приміщень квартир стороннім особам, де знаходилось досить цінне майно та документи, а до частини приміщення, де була квартира №38, встановлено броньовані двері.

Як пояснив ОСОБА_4, він за власний рахунок встановив нові двері в стіні, що відокремлює офіс товариства від загального коридору. Оскільки, після формального вселення в квартиру, ОСОБА_3 проживала в ній дня, тому ОСОБА_8 не зміг вручити їй ключі від вхідних дверей, але і перешкод у проживанні не чиним, готовий був зробити це на першу ж її вимогу. Окрім того, залишив один екземпляр ключів у сусіда ОСОБА_5 та повідомив про це консьєржа.

ОСОБА_3 з приводу ключів до ОСОБА_9 не зверталась до 15.08.2015. Цього ж дня, разом з невідомими особами за відсутності ОСОБА_4 , за допомогою невідомих осіб зруйнувала стіну.

Скаржник вказує, що ОСОБА_3 неодноразово вселялась до квартири АДРЕСА_1 за допомогою сторонніх осіб, шляхом руйнування стіни та виламування дверей офісу АТЗТ "КЕДР".

15.06.2017 АТЗТ "КЕДР" одержано постанову від 22.05.2017 про накладення штрафу за невиконання боржником рішення суду в рамках виконавчого провадження №44941330.

Як зазначають представники заявника, керівництво АТЗТ "КЕДР" жодного разу не чинило перешкод вселенню ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1, однак отримувати ключі від вхідних дверей вона категорично відмовлялась та кожного разу при вселенні руйнувала майно товариства.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Також згідно ст. 11 «Про судоустрій України» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», негайному виконанню підлягають рішення про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника.

22.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на АТЗТ "КЕДР" в розмірі 10 200,00 гривень за невиконання рішення суду і попереджено про наслідки невиконання рішення.

Як зазначають представники скаржника в судовому засіданні, керівництво АТЗТ "КЕДР" жодного разу не перешкоджало вселенню ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1. Втім, ОСОБА_3, отримувати ключі від вхідних дверей вона відмовлялась та кожного разу руйнувала майно товариства.

З матеріалів справи вбачається, що боржник не був обізнаний з вимогами державного виконавця про проведенння виконавчих дій. В матеріалах копії виконавчого провадження відсутні дані про направлення вимог державного виконавця про дати проведення виконавчих дій боржнику та докази про отримання ним копії вимоги.

В тому числі, як вбачається з акту державного виконавця від 16.05.2017, останнім в його описовій частині зазначенно про виконання рішення суду в повному обсязі.

Залуговують на увагу доводи представників скаржника про наявність в матеріалах справи розписки консєржа ОСОБА_10, який за розпискою передав ключі від спірної будівлі представнику виконавчої служби. Дані обставини не спростовані під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 89 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановою №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби" роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв'язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування.

Відповідно до п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Беручи до уваги ту обставину, що докази ухилення боржника від виконання судового рішення матеріали виконавчого провадження не містять, оскаржувана постанова про накладення на боржника штрафу є неправомірною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 383,384,386,387,389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Скаргу Закритого акціонерного товариства «КЕДР» про визнання дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стеценко Наталії Василівни неправомірними та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Стеценко Наталії Василівни відносно стягнення з ЗАТ «КЕДР» в особі ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 44941330 щодо винесення Постанови від 22.05.2017 про накладення штрафу за «невиконання боржником рішення суду та накладення на боржника ЗАТ «Кедр» в особі ОСОБА_4 штрафу на користь держави у розмірі 10 200,00 гривень».

Скасувати Постанову від 22.05.2017 про накладення штрафу за «невиконання боржником рішення суду та накладення на боржника ЗАТ «Кедр» в особі ОСОБА_4 штрафу на користь держави у розмірі 10 200,00 гривень» у виконавчому провадженні № 44941330.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя Комаревцева Л.В.