Справа № 459/1563/17
Провадження № 2/459/720/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. В його обґрунтування послалась на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб між ними розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду від 23.10.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. За відповідачем існує заборгованість по аліментам. Останній фактично ухиляється від свого батьківського обовязку утримувати дитину, а також не виконує рішення суду про стягнення аліментів. З огляду на наведене просить стягнути пеню за прострочення у розмірі 20426,12 грн відповідно до наданого розрахунку.

14.08.2017 року в судовому засіданні відповідач подав письмове заперечення відносно позову. Вказав, що 27.03.2015 року виконавчий документ про стягнення даних аліментів був повернутий позивачці за її заявою, у якій вона вказала, що аліменти отримала в повному обсязі. У період з 27.03.2015 року по 12.07.2016 року дитина проживала з ним і він добровільно утримував її. Повторно даний виконавчий лист був пред'явлений позивачкою до виконання 12.07.2016 року. Після чого він звертався з позовом до суду про припинення стягнення аліментів, так як на той час дитина проживала з ним. Однак у позові було відмовлено. При цьому він сплачував аліменти в цей період, що підтверджується розрахунком заборгованості від 21.06.2017 року. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у ньому, просив його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили підстав, викладених у запереченні.

14.08.2017 року витребовувалась копія виконавчого провадження по виконанню рішення суду у справі №2-2831/09 від 23.10.2009 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

18.10.2017 року судове засідання не відбулось у звязку із перебуванням головуючого у відрядженні.

22.12.2017 року позивачка підтримала позов з підстав, вказаних у ньому. Просила його задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2009 року з відповідача в користь позивачки стягнуто аліменти на сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено ч.1 ст.196 СK України та згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Позивачкою надано розрахунок державного виконавця, згідно із яким за відповідачем станом на 18.05.2017 року рахується заборгованість по сплаті аліментів на сина з серпня 2009 року по травень 2017 року у розмірі 70616,07 грн..

Крім того позивачка надала суду свій розрахунок пені від суми несплачених відповідачем аліментів за період з 01.08.2009 року по 31.05.2017 року, відповідно до якого розмір пені за вказаний період складає 20426,12 грн.

Даний розрахунок суд не бере до уваги, так як такий не відповідає дійсним обставинам справи.

На вимогу суду ДВС надало копію виконавчого провадження по виконанню рішення суду у справі №2-2831/09 від 23.10.2009 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. У даних матеріалах міститься розрахунок заборгованості по аліментах, згідно із яким станом на 21.07.2017 року у сумі 13592,89 грн..

Крім того у матеріалах даного виконавчого провадження за вище згаданим виконавчим листом міститься копія письмової заяви позивачки від 25.03.2015 року про повернення виконавчого листа у зв'язку зі спатою аліментів відповідачем у повному обсязі.

На підставі вказаної заяви державним виконавцем 27.03.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

08.07.2016 року позивачка повторно звернулась із виконавчим документом про стягнення з відповідача аліментів на сина.

12.07.2016 року державним виконавцем на підставі заяви позивачки від 08.07.2016 року було повторно відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2016 року відповідач у липні 2016 року звертався до позивачки з позовом про припинення стягнення алміентів та стягнення аліментів у користь того з батьків, з ким проживає дитина. Зазначеним рішення було відмовлено у позові. В данному рішенні зазначено, що з квітня по липень 2016 року протягом 4 місяців дитина проживала разом із батьком, що не заперечувалось самою позивачкою. В цей час відповідач утримував дитину.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Той факт, що позивачка з власної ініціативи повернула виконавчий лист у звязку із отриманням аліментів у повному обсязі та до 08.07.2016 року не зверталась з ним повторно свідчить про відсутність вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за цей період, що відповідно виключає відповідальність відповідача за прострочення їх сплати.

Для визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів слід брати період з липня 2016 року (повторне звернення виконавчого листа до виконання) по червень 2017 року (час звернення з позовом до суду).

Згідно наданого ДВС розрахунку заборгованості по виконавчому документу №2-2831/2009, виданому 07.12.2009 року Червоноградським міським судом Львівської області, за відповідачем станом на 21.06.2017 року рахується заборгованість по сплаті аліментів з липня 2016 року по червень 2017 року у розмірі становить 11695,55 грн.. За цей період відповідачем добровільно сплачено 12432,73 грн.. Тобто заборгованості по сплаті аліментів за цей період немає.

Підставою для стягнення неустойки (пені) є наявність заборгованості та винна поведінка платника аліментів.

Судом встановлено, що вина відповідача у заборгованості по сплаті аліментів з 01.08.2009 року по 08.07 2016 року відсутня. А з липня 2016 року по червень 2017 року (з врахуванням сум нарахованих та сплачених аліментів за цей період) заборгованості по сплаті аліментів не було.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що наявні підстави для звільнення відповідача від обовязку сплати неустойки за вказаний період, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 (вул.Стуса,25/62, м.Червоноград) до ОСОБА_4 (НОМЕР_1, вул.Шептицького,1/20, м.Червоноград) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської областіпротягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.12.2017 року.

Суддя: М. Д. Новосад