Справа № 308/4780/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 грудня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої - судді Лемак О.В.,

при секретарі Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зазначає, що у будинку також зареєстрована його дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Вказує, що син ОСОБА_2 вже тривалий час, понад 10 років не проживає у даному будинку, не бере участі в його утриманні в тому числі і сплаті комунальних послуг. З того часу, як він у 2006 році одружився та переїхав жити до дружини в м. Перечин Закарпатської області, за місцем фактичної реєстрації не з'являється, жодних відомостей про себе не повідомляв, лише іноді спілкувалися за допомогою мобільного зв'язку, у ході розмов про фактичне місце свого перебування та наміри проживати за місцем реєстрації син не повідомляв.

Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

На підставі наведеного просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 та зняти його з реєстраційного обліку в даному будинку, а також зобов'язати виконавчий комітет Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зняти з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2, ОСОБА_2

В судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником житлового будинку з надвірними будовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування від 14.04.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного округу Дроботя А.Й., за реєстровим №1242.

З довідки виданої виконкомом Невицької сільської ради №173/02-12 від 12.04.2017 року слідує, що за адресою АДРЕСА_2, зареєстрований однак фактично не проживає ОСОБА_2, 1982 року народження.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, реєстрація місця проживання відповідача створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки позивач вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються у відповідності до затверджених норм на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Як судом встановлено, відповідач ОСОБА_2 не проживає у належному позивачу житловому будинку понад 10 років і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даному будинку не наведено.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано відомостей, які б спростовували твердження позивача, суд приходить до переконання, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що належить позивачу.

Що стосується зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою та зобов'язати Невицьку сільську раду зняти відповідача з реєстрації, то відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Оскільки після визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2, позивач не звертався з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідача з реєстраційного обліку і йому не відмовлялося в цьому, то зазначену вимогу суд вважає передчасною, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.