ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1834/17
провадження № 2/753/3087/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"12" червня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О. в судовому засіданні по розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом в якому просив щодо наступного.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», : суму страхового відшкодування у розмірі 17417 грн. 46 коп.; витрати від інфляції у розмірі 10629 грн. 62 коп.; пеню у розмірі 15386 грн. 54 коп.; моральну шкоду - 1741 грн.; 3% річних - 1091 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові зазначив, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 18.08.2014 року встановлено, що з вини водія транспортного засобу - автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода 09.08.2014 року на 21 км дороги Київ - Чоп, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2, який належав позивачу. При цьому, розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження вказаного автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 внаслідок вказаної ДТП становить суму 17417 грн. 46 коп., яка була визначена відповідачем, при цьому, позивачу не було виплачене вказане страхове відшкодування в порушення вимог діючого законодавства.

При цьому, відповідач отримав належне повідомлення (заяву) позивача про виплату вказаного страхового відшкодування 01.10.2014 року. Виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 03.01.2015 року по 01.02.2017 року позивачем визначена вищевказана сума пені за цей період за прострочення виплати вказаного страхового відшкодування, яку на думку позивача належить стягнути з відповідача відповідно до положень п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, позивач вважає, що відповідно до положень ст.625 ЦК України з відповідача належить стягнути вищевказані 3% річних та інфляційні збитки.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть ?участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ?ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які ?беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування.

Враховуючи викладене, проаналізувавши всі матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 18.08.2014 року встановлено, що з вини водія транспортного засобу - автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода 09.08.2014 року на 21 км дороги Київ - Чоп, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2, який належав позивачу. При цьому, розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження вказаного автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 внаслідок вказаної ДТП становить суму 17417 грн. 46 коп., яка була визначена відповідачем, при цьому, позивачу не було виплачене вказане страхове відшкодування в порушення нижчезазначених вимог діючого законодавства.

Так, відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

На дату вказаної ДТП відповідачем за полісом №АІ/0688352 було застраховано цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу - автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 (згідно з витягом МТСБУ).

При цьому, відповідач отримав належне повідомлення (заяву) позивача про виплату вказаного страхового відшкодування 01.10.2014 року (копії а.с.12).

Так, відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Закону, в тому числі, у встановлений строк.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату.

Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З положень п.3 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» від 28.09.1996р., вбачається, що об'єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну фізичних та юридичних осіб. Відшкодуванню страховиком підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою.

Відповідно до положень пунктів 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, відповідно до положень п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 03.01.2015 року по 01.02.2017 року, арифметична сума пені за цей період за прострочення виплати позивачу вказаного страхового відшкодування відповідачем становить суму не меншу ніж 15386 грн. 54 коп., а втрати від інфляції - 10629 грн. 62 коп., щодо чого відповідачем також не надано заперечень.

Враховуючи викладене, а також, що позивачем не надано доказів - не доведено заподіяння йому моральної шкоди (відшкодування якої договором (полісом) також не передбачено), а також, що п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачена вищевказана пеня, як спеціальним законом по відношенню до 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме належить: cтягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», , суму страхового відшкодування у розмірі 17417 грн. 46 коп., витрати від інфляції у розмірі 10629 грн. 62 коп. та пені у розмірі 15386 грн. 54 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у безпідставних.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 640 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», ; судові витрати по справі у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 2150 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215, 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», , суму страхового відшкодування у розмірі 17417 грн. 46 коп., витрати від інфляції у розмірі 10629 грн. 62 коп. та пені у розмірі 15386 грн. 54 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 640 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», .

Судові витрати по справі у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 2150 грн. стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Україна», .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ