Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

Головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особи: ОСОБА_3, Відкрите акціонерне товариство «Знамя» про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

10.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнив в редакції від 14.11.2017 року (а.с.28-30), до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 27 грудня 1990 року між ним та радгоспом «Знамя» Василівського району Запорізької області був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 165 розташованого по вул. Щорса в с. Мала Білозерка, Василівського району Запорізької області. Відповідно до п.2 даного договору купівля-продаж вищевказаного житлового будинку була здійснена на наступних умовах, а саме: робітник сплачує 100% балансової (остаточної) вартості житлового будинку, що складає 6764 рублів, не менше 50% остаточної вартості робітник сплачує відразу у розмірі 3400 рублів, залишок невиплаченої суми проводиться протягом 5 років, щорічно у розмірі не менше 673 рублів. Відповідно до квитанцій, 28 грудня 1990 року ним за вищевказаний житловий будинок було сплачено 3400 руб., а 27 вересня 1991 року 2964 рублів.

Також на обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1М зазначає, що в паспорті на його імя зазначено, що він зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. в селі Мала Білозерна, Василівського району Запорізької області з 02 лютого 1984 року. Таким чином, на теперішній час він, ОСОБА_1, зареєстрований та користується вищевказаним житловим будинком понад 30 років. Розпорядженням сільського голови ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області № 22 від 19.02.2016 року вул. Щорса була перейменована на вулицю Шахтарська.

З 1984 року та по теперішній час він проживає у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком, утримує його, постійно робить у ньому поточний і капітальний ремонт, оскільки постійно мешкає у будинку зі своєю родиною. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього, немає. Відповідно до погосподарської книги №4 ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області житловий будинок № 165 по вул.Шахтарська в с.Мала Білозерка. Василівського району Запорізької області належить ОСОБА_1, особовий рахунок 01-0289-1.

На даний час у нього, позивача по справі, виникла необхідність в оформленні права власності на вищевказаний житловий будинок, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, з даним позовом, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1, право власності за набувальною давністю на

житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: вул. Шахтарська буд. 165 с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача в особі адвоката ОСОБА_4 не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представником позивача ОСОБА_4 з проханням розглядати справу за її відсутністю та без участі позивача, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за викладеними у ньому підставами (а.с.53).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надано клопотання з проханням розглянути справу за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю без участі їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.21).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує, самостійних вимог щодо предмету позову нею не заявлено (а.с.60).

Представник третьої особи Відкритого акціонерного товариства «Знамя» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України (а.с.36), проте про причини неявки в судове засідання суду не повідомлено, заперечень на позов не представлено, самостійних вимог щодо предмету позовуне заявлено.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами №1/90, укладеного 27 грудня 1990 року між радгоспом «Знамя» Василівського району Запорізької області в особі директора ОСОБА_5Л.(продавець) та ОСОБА_1 (покупець), останній придбав житловий будинок з надвірними спорудами (квартиру) загальною площею 71 кв.м., жилою площею 45 кв.м., що складається з трьох кімнат та розташований в селі Мала Білозерка по вул.Щорса будинок № 165, за балансовою (остаточною) вартістю 6764,00 рублів, за умовами сплати відразу не менш 50% остаточної вартості у розмірі 3400 рублів, а залишок невиплаченої суми проводити протягом 5 років, щорічно у розмірі не менше 673 рублів (а.с.6-7).

Згідно квитанції серії СМ № 029043 від 28 грудня 1990 року ОСОБА_1 виплачено радгоспу «Знамя» Василівського району Запорізької області, за придбаний житловий будинок суму 3400 рублів (а.с.8).

Відповідно до квитанції серії СЄ № 261620 від 27 вересня 1991 року ОСОБА_1 виплачено радгоспу «Знамя» Василівського району Запорізької області, за придбаний житловий будинок суму - 2964 рублів (а.с.8).

Як вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області від 24.07.2017 року, розпорядженням сільського голови ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області за №22 від 19.02.2016 року вулицю «Щорса» перейменовано на «Шахтарська» (а.с. 9).

Згідно виписки з погосподарської книги, виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області від 24.07.2017 року,вбачається, що житловий будинок № 165, що розташований за адресою: вул. Шахтарська в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області належить ОСОБА_1, згідно запису в погосподарській книзі № 4, особовий рахунок № 01-0289-1 (а.с.10).

Характеристика житлового будинку №165 по вулиці Шахтарська в селі Мала Білозерка Василівського району Запорізької області підтверджується технічним паспортом, виготовленим РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» станом на 26 травня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11-13).

Відповідно до витягу з Звіту про незалежну оцінку на житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Василівський район, село Мала Білозерка, вулиця Шахтарська, 165, складеного ПП ОСОБА_6О, ринкова вартість обєкта оцінки станом на 20.06.2017 року становить 197739,00 грн. (а.с.14).

Як вбачається з відповіді ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області № 99002-01-18 від 11.12.2017 року на запит суду, сільською радою поідомлено, що остання не зверталася із заявою про передачу безхазяйного нерухомого майна у комунальну власність, а саме житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: вул. Шахтарська (вул. Щорса) буд.165 с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Господарем житлового будинку за адресою: вул. Шахтарська (Щорса) буд. 165 станом на 25.12.1990 року по теперішній час являється гр. ОСОБА_3. Зареєстровані та фактично проживають за вказаною адресою: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 39-43, 44-51).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області від 27.11.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно є жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з дружиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 52)

Згідно положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.9 та п.13 постанови №5 „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових порав при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України, разом з яким вступила в дію норма, передбачена статтею 344 ЦК України - про набувальну давність. Стаття 344 ЦК України запровадила до цивільного законодавства новий інститут - набуття права власності за давністю володіння. ЦК УРСР 1963 року не містив поняття «набувальна давність», воно набуло юридичного значення в день набрання чинності новим ЦК України. Проте, в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України зазначається, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність діють і тоді, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим документом, тобто не раніше 01 січня 2001 року.

З наведеного вище вбачається, що позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно можуть бути пред'явлені в судовому порядку, починаючи з 01 січня 2011 року. Граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно - 01 січня 2001 року. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року.

Згідно ч.1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або

рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для рухомого майна складає пять років.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року «пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом».

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати те, що: 1) право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; 2) задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; 3) за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 - можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю, згідно з правилами ст.344 ЦК України, по перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто, особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. По друге, таке володіння повинно бути відкритим,

тобто, очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до свого власного (експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. І по-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном житловим будинком № 165 по вул.Шахтарській (вул.Щорса) в селі Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, на протязі тривалого періоду часу (понад десять років), з 1990 року та по теперішній час, факт знаходження вказаного житлового будинку в його користуванні ОСОБА_1 не приховував, з 1990 року по теперішній час користування цим житловим будинком є безперервним та протягом всього строку набувальної давності не переривалось, заявлені позовні вимоги відповідачем визнаються у повному обсязі, а тому, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, а отже позовні вимоги ОСОБА_1, відповідно до ст.ст.15,16,344 ЦК України, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.316, 328, 335, 344, 392 ЦК України, ст.ст.7, 10, 11, 60, ст.ст. 10,11,60, 61,79,208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особи: ОСОБА_3, Відкрите акціонерне товариство «Знамя» про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими за адресою: Запорізька область Василівський район село Мала Білозерка вулиця Шахтарська, будинок № 165.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7