Справа № 466/2560/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6494/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

10.04.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору від 21 вересня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №7322 з моменту його укладення 21.09.2007 року.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_4», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язувалася до 10 вересня 2037 року повернути банку кредит у розмірі 43 410,00 (сорок три тисячі чотириста десять) швейцарських франків, а також проценти за користування ними в розмірі 4,5 % річних. Відповідно до Розділу 1, а саме п. 1.1.1 Договору іпотеки, за умовами цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку майнові права за Договором №24-1/0051-07 про участь у Фонді Фінансування будівництва виду А «ОСОБА_1 місто», укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 21 вересня 2007 року. Характеристика нерухомого майна, майнові права на отримання якого у майбутньому складають Предмет Іпотеки, на пайову участь в будівництві житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. П. Панча, буд. 18 «б», кв. 78 та всіх додатків до Інвестиційного договору, укладеного між ОСОБА_2 та TOB «Будівельною компанією «Нове Місто»», а також право вимоги за зобов'язаннями по договорам, які можуть виникнути в майбутньому. Поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у Законі України «Про іпотеку» в редакції на день укладення договору іпотеки відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмету іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку». Тобто, майнові права були віднесені до предмету іпотеки, вже після укладення оскаржуваного договору. Оскільки, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення оскаржуваного договору іпотеки від 21 вересня 2007 року, майнові права на квартиру не могли бути предметом іпотеки, тому договір суперечив вимогам законодавства, чинного на день укладення договору, а відтак договір іпотеки є недійсним в силу ст. ст. 203, 205 ЦК України.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним Іпотечний договір від 21 вересня 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником всіх прав і обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 7322 з моменту його укладення 21.09.2007 року. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Універсал Банк».

Вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що укладений 24.09.2007 року кредитний договір визначений між сторонами як на придбання майна. З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань за вказаним кредитним договором, 21 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру № 78, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. П. Панча, 18-б. Відповідно до п. 1.5. договору іпотеки, іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невід»ємні від майна поліпшення, складові частини, внутрішні системи, що існують на момент укладення договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору будь-якого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки автоматично стають предметом договору предметом іпотеки та не потребують внесення змін до договору. Враховуючи наведене, вважає безпідставним визнання судом недійсним договору іпотеки від 21.09.2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно роз»ясень, наданих у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 ОСОБА_4», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки.

Згідно положень п. 1.1. договору іпотеки від 21.09.2007 року, даний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №001-2914/756-0187 від 21 вересня 2007 року, а також будь-яких додаткових угод до нього, укладеного між банком та ОСОБА_2, за умовами, якого остання зобов'язувалась Іпотекодержателю до 10 вересня 2037 року повернути кредит у розмірі 43 410,00 (сорок три тисячі чотириста десять) швейцарських франків, а також проценти за користування ними в розмірі 4,5 % річних.

Відповідно до п. 1.1.1 договору іпотеки від 21.09.2007 року, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку майнові права за Договором №24-1/0051-07 про участь у Фонді Фінансування будівництва виду А «ОСОБА_1 місто», укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем 21 вересня 2007 року. Характеристика нерухомого майна, майнові права на отримання якого у майбутньому складають Предмет Іпотеки, на пайову участь в будівництві житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. П.Панча, буд. 18 «б», кв. 78 та всіх додатків до Інвестиційного договору, укладеного між ОСОБА_2 та TOB «Будівельною компанією «Нове Місто»», а також право вимоги за зобов'язаннями по договорам, які можуть виникнути в майбутньому.

Статтею 5 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку», у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного позивачем іпотечного договору 21.09.2007 року, визначений вичерпний перелік обєктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути обєкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому. Частина обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину обєкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості.

Стаття 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення спірного іпотечного договору, таке поняття як «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав не передбачала. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1732цс15 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що під час укладення договору іпотеки від 21.09.2007 року порушено положення ст. 5 Закону України від 05.06.2003 року «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру № 78, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. П. Панча, 18-бвідповідно до положень Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, а тому оспорюваний позивачем договір іпотеки від 21.09.2007 року є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02.01.2018 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_5