Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.
за участю
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2
третьої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . У спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Позивач зареєстрований у військовій частині № НОМЕР_1 . Батьки позивача, треті особи у справі, заповіли належну їм на праві власності частку спірної квартири позивачу. З 1998 року позивач за згодою батьків проживає у спірній квартирі, однак у їх відсутність відповідач чинити перешкоди у користування житловим приміщення. У зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою площею 16 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право користування житловим приміщенням.
Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою площею 16 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою площею 16 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 шляхом заборони вчинять будь-які дії, які перешкоджають у користуванні спірною квартирою та визнати за позивачем право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що відповідач має окрему кімнату у спірній квартирі, однак з 2016 року почав заперечувати проти проживання позивача у спірній квартирі без присутності батьків. З 1998 року позивач проживає разом із батьками, хоча має квартиру у с.Ревне Бориспільського району Київської області, в якій знаходяться речі домашнього обіходу. Він знаходиться на обліку щодо поліпшення житлових умов, тому не бажає зареєструватися за місцем проживання батьків, яким він допомагає по господарству. Оскільки батьки тимчасово проживаються у дачному будинку, відповідач перешкоджає йому у проживанні за їх відсутності у спірній квартирі.Просив задовольнити заявлені вимоги.
Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що власники частини житла у спірній квартирі - батьки сторін- не заперечують проти права користування позивачем належною їм частиною квартири відповідно до положень ст. 150 ЖК України.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що позивач сподівається отримати службове житло, тому не залишає квартиру у військовій частині, яку здає у аренду.
Третя особа ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги. Пояснила, що до квартири у військовій частині незручно добираться та вона запланована на знос. Позивач проживав у належній їй частині квартири з її дозволу як член сім`ї.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Відповідач та треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 27 квітня 2016 року у спірній квартирі зареєстровані треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.6).
Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 25 листопада 2016 року ОСОБА_4 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 13 грудня 2001 року, знятий з реєстраційного обліку 04 липня 2006 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).
13 січня 2006 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Петченко Ю.А. посвідчено заповіт, складений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким на випадок її смерті заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).
09 квітня 2014 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Колодій Г.М.посвідчено заповіт, складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким на випадок його смерті заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є його рідним братом, а треті особи по справі батьками, які є власниками спірної квартири, а тому має право користуватися житловим приміщенням.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст. 361 ЦК України. співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно п. 9. постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований у військовій частині № НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Ревне (а.с.9) та зберігає за собою право користування приміщенням для подальшого отримання службової квартири. Тому обставини проживання у спірній квартирі за згодою батьків та допомога у веденні господарства протягом тривалого часу не є підставами для визнання права користування житловим приміщенням.
Оскільки позивачем не доведено набуття права користування спірним житловим приміщення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. 361, 405 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 79, 80, 82, 84, 85, 86, 88 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.Є.Арапіна