Номер провадження: 22-ц/785/5906/17
Номер справи місцевого суду: 522/591/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання частково незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права на безоплатну передачу у власність земельної ділянки за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернувшись 12 січня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, придбано ОСОБА_6 у 1912 році, після смерті останнього у 1962 році прийнято у спадщину дітьми померлого ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак за життя спадщину нотаріально не оформлено. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємці цих померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцями свідоцтва про право на спадщину не отримали. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 березня 2005 року в справі №2-2527/05 за ОСОБА_9 та ОСОБА_4 визнано в порядку спадкування за законом в рівних частках право власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1, та на земельну ділянку площею 756 кв.м, на якій розташовано будинок. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2012 року рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у визнанні права власності на земельну ділянку. 20 лютого 2015 року ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарував ? частку домоволодіння ОСОБА_3 Позивачі зазначили, що як власники житлової нерухомості надіслали 28 січня 2016 року на адресу Одеської міської ради спільну заяву про передачу їм у спільну власність земельної ділянки площею 0,0781 га, розташованої по АДРЕСА_1, із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», проте рішенням Одеської міської ради від 21 вересня 2016 року №1114-УП їм відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав невідповідності Генеральному плану (територія багатоквартирної житлової забудови за рахунок реконструкції території, ж/р «Молдаванка-2»), недоцільності передачі земельної ділянки у власність, можливості розгляду питання надання в оренду з цільовим призначенням «для експлуатації існуючого домоволодіння». Посилаючись на порушення права отримати земельну ділянку у власність, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили:

визнати частково незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 21 вересня 2016 року №1114-УП в частині пункту №86 Додатку №2 до рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,0781 га із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0781 га із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1;

зазначити, що рішення є підставою для розробки проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 0,0781 га із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1; що рішення є підставою для отримання кадастрового номеру та здійснення державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку за позивачами:

розподілити судові витрати (а.с.2-9).

Відповідач Одеська міська рада позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано рішення Одеської міської ради від 21 вересня 2016 року №1114-УП в частині пункту №86 Додатку №2 до рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,0781 га із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за адресою: АДРЕСА_1; в іншій частині вимог відмовлено, розподілено судові витрати (а.с.82-85).

В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 березня 2005 року в справі №2-2527/2005 визнано за ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в рівних частках на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1. Державна реєстрація права приватної спільної часткової власності на домоволодіння на підставі вказаного судового рішення проведена 16 вересня 2005 року. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2 березня 2005 року в указаній частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2012 року (а.с.13, 17, 53, 63).

На підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Чорною С.Г. 20 лютого 2015 року за реєстровим номером 4-332, ОСОБА_9 подарував ОСОБА_3 ? частку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.61, 62).

ОСОБА_3, ОСОБА_4 подано Одеській міській раді спільну заяву від 28 січня 2016 року про передачу безоплатно у спільну власність земельної ділянки загальною площею 0,0781 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (а.с.18).

Рішенням Одеської міської ради від 21 вересня 2016 року №1114-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зокрема, відмовлено у наданні дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно з переліком (додаток 2), а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» з підстав: не відповідає Генеральному плану (територія багатоквартирної житлової забудови за рахунок реконструкції території ж/р «Молдаванка-2»; листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 3 березня 2016 року №01-11/406-77оп; листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 13 червня 2016 року на адресу комісії - передачу у власність земельної ділянки вважати недоцільним, можливий розгляд питання щодо надання в оренду з цільовим призначенням - для експлуатації існуючого домоволодіння (п.86 Додатку №2) (а.с.20-21, 75-76, 77-76).

Рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VI «Про затвердження Генерального плану м. Одеси» затверджено Генеральний план м. Одеси, розроблений державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М.Білоконя» (а.с.70).

Рішенням Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року №1316-VII «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси» затверджено план зонування території (зонінгу) м. Одеси, розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект» (а.с.70).

Ухвалюючи рішення в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 21 вересня 2016 року №1114-VII в частині пункту 86 Додатку №2, суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на отримання безоплатно у власність земельної ділянки цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» під існуюче домоволодіння передбачено статтею 40 ЗК України, для реалізації права позивачі як громадяни співвласники житлової забудови звернули в порядку статті 118 ЗК України до міської ради з відповідною заявою, однак оскаржуваним рішенням їм відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» з підстав, що не знайшли свого підтвердження в подальшому.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Так, право приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1, не є спірним. Домоволодіння розташовується на земельній ділянці, що відповідним рішенням компетентних органів була надана під житлову забудову спадкоємцям. Право громадян власників житлової забудови на отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки, на якій знаходиться належне їм нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, гарантоване Земельним кодексом України. Така безоплатна приватизації земельної ділянки має чітко визначений порядок (стаття 118 ЗК України тощо), який зокрема, передбачає надання радою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підстави відмови в наданні такого дозволу передбачено частиною 7 статті 118 ЗК України, такими є, зокрема, невідповідність місця розташування об'єкта відповідно до генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (п.2 ч.1 ст.1 Закону); генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (абз.1 ч.1 ст.17 Закону); план зонування території (зонінг) це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ч.1 ст.1 Закону); план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (ч.1 ст.18 Закону); основним документом зонінгу відповідно до пункту 4.7.ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінгу) є схема зонування, на якій територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент, яким визначаються види дозволеного використання земельних ділянок, граничні параметри дозволеного будівництва, реконструкції об'єктів будівництва відповідно до Порядку надання умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Мінрегіону України від 7 липня 2011 року №109 (ч.2 ст.18 Закону).

Таким чином, на час прийняття Одеською міською радою рішення від 21 вересня 2016 року №1114-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», було наявним рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VI «Про затвердження Генерального плану м. Одеси», яким затверджено Генеральний план м. Одеси, однак не було затверджено плану зонування території (зонінгу) м. Одеси, відтак, з огляду на те, що план зонування території (зонінг) є містобудівною документацією, яка визначає умови та обмеження використання територій для містобудівних потреб у межах визначених зон, а основним документом зонінгу є схема зонування, яка, поряд з іншим визначає види дозволеного використання земельних ділянок, то до затвердження плану зонування території (зонінгу) не правильним було надання громадянам, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки підставою такої відмови у сенсі положень частини 7 статті 118 ЗК України може слугувати невідповідність місця розташування об'єкта відповідно до прийнятих генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, якою, зокрема, є план зонування території (зонінг), схема зонінгу тощо.

Як наслідок, план зонування території (зонінгу) м. Одеси було затверджено менш ніж через місяць, а саме рішенням Одеської міської ради від 19 жовтня 2016 року №1316-VII «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси», відповідно до якого спірна земельна ділянка знаходиться в зоні «Ж-5п» «Проектна зона змішаної забудови», де за генеральним планом на розрахунковий період визначена проектна забудова того чи іншого призначення зі зміною функціонального призначення існуючої забудови або без такої.

Дійсно, ухвалюючи рішення суд першої інстанції обґрунтував незаконність оскаржуваного рішення ради посиланням на рішення ради про затвердження плану зонінгу території, що було прийнято після прийняття оскаржуваного рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, однак таке посилання не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вирішення питання відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою рада мала керуватися не лише генеральним планом міста, а й містобудівною документацією, яка в обов'язковому порядку розробляється на підставі генерального плану та є визначальною у визначенні видів дозволеного використання земельних ділянок.

За таких обставин, рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки позивачів, яка багато років знаходиться у їх фактичному користуванні для обслуговування існуючої житлової забудови, порушує права позивачів на отримання земельної ділянки безоплатно у власність. Посилання ж апелянта на те, що позивачі мають повторно звернулися до ради з заявою, не приймається, оскільки коли йде мова про такі основоположні права людини як майнові права, то діє принцип «верховенства права», який захищає перш за все громадянина у разі коли національне законодавство не з достатньою чіткістю визначає межі та спосіб здійснення відповідного дискримінаційного права, наданого органам влади, щоб забезпечити громадянам той рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві (рішення у справі «Доменічіні проти Італії» від 15 листопада 1996 року, п.33, Reports, 1996-V).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно захистив порушене право позивачів у заявлений ними спосіб, підстави для скасування рішення суду в частині задоволення вимог відсутні. Щодо інших позовних вимог, щодо яких суд першої інстанції в задоволенні відмовив, то апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності такої відмови, відтак, підстави для скасування рішення в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання частково незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права на безоплатну передачу у власність земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков