АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7955/17 Справа № 6-1/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 81
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року по справі за поданням ВДВС Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що повинна бути скасована з прийняттям постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця, виходячи з наступного.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за виконавчими провадженнями № 21848161 та № 27961397, які заведені на підставі судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2010 року та рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2010 року; тимчасово відмовлено ОСОБА_2 у видачі паспорту/проїзного документа для виїзду за межі України.

Задовольняючи подання державного виконавця щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України та відмови у видачі паспорту/проїзного документа для виїзду за межі України, районний суд посилався на умисне ухилення боржника від виконання ним зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями.

З вказаним висновком районного суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, а не за наявності факту невиконання зобовязань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання.

Згідно ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Оскільки, відповідно до ст. 441 ЦПК України, вказане подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається обовязок доказування.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник свідомо не виконував покладені на нього зобовязання.

Розглядаючи подання державного виконавця, суд першої інстанції не встановив, що виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобовязання, не звернув уваги на те, що в матеріалах справи взагалі відсутні відомості про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про необізнаність боржника про виконавче провадження і відкидає факт умисного ухилення останнього від виконання покладених на нього зобовязань.

Крім того, районний суд залишив без уваги, що вжиття забезпечувального заходу у вигляді обмеження боржника права на пересування може бути застосоване судом виключно за наявності вагомих підстав вважати, що за умови його невжиття рішення суду залишиться невиконаним. Факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань не встановлено та не підтверджено жодним доказом.

Більш того, під час розгляду апеляційної скарги, на адресу апеляційного суду надійшло клопотання Васильківського районного ВДВС, в якому останній зазначає, що виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на виконанні у відділі не перебувають.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у районного суду не було законних підстав для задоволення подання державного виконавця, ухвала як незаконна, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні подання ВДВС Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області - про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 та тимчасової відмови у видачі паспорту/проїзного документа для виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 441 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року скасувати.

В задоволенні подання Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 відмовити.

Постанова чинна з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3