Провадження № 2/200/3411/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк».

В обґрунтування позову зазначив, що 27 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 120 000,00 доларів США з розрахунку 14,00% річних за користування кредитом на строк до 28.05.2029 року. 08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює АКІБ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань позивач набув права вимоги по даному кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки № 0/1 від 27.05.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань за договором. Станом на 01.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 5 987 185,26 грн., з яких:

- сума заборгованості за кредитом 2 470 612,85 грн.,

- сума заборгованості за відсотками 2 740 403,68 грн.,

- пеня 725 053,14 грн.,

- сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 18 656,94 грн.,

- сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 32 458,65 грн.

В рахунок виконання основного зобовязання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку».

З урахуванням викладеного, позивач просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором розмірі 5 987 185,26 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 2 470 612,85 грн., сума заборгованості за відсотками 2 740 403,68 грн., пеня 725 053,14 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 18 656,94 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 32 458,65 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3328 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (). Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на квартиру загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між 27 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 120 000,00 доларів США з розрахунку 14,00% річних за користування кредитом на строк до 28.05.2029 року. Відповідно до п.1.2.2 договору сторонами визначено графік погашення кредиту (а.с. 3,зворот - 10).

Крім того, відповідно до п.4.1 договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № 0/1 від 27.05.2008 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру № 11, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Короленка, буд. 15, загальною площею 38,5 кв.м. та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (а.с. 10,зворот - 11).

В подальшому, відповідно до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, який укладено між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві.

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, предметом купівлі-продажу, серед іншого є кредитний договір № 0 від 27.05.2008 року, боржник ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Встановлено, що відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 01.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 5 987 185,26 грн., з яких:

- сума заборгованості за кредитом 2 470 612,85 грн.,

- сума заборгованості за відсотками 2 740 403,68 грн.,

- пеня 725 053,14 грн.,

- сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 18 656,94 грн.,

- сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 32 458,65 грн.

Розмір заборгованості підтверджується довідкою про стан заборгованості від 01.07.2015 року (а.с.12).

Доказів того, що заборгованість за кредитним договором відповідачем була погашена, суду не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Позивач з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобовязанням надіслав боржнику лист-вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви ця вимога не виконана. (а.с. 12 зворот).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Позивачем не надано суду відомостей про те, що у відповідача є у власності інше нерухоме майно, окрім квартири, що є предметом іпотеки.

Установлений даним Законом України мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60,88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» задовольнити.

В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором розмірі 5 987 185,26 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 2 470 612,85 грн., сума заборгованості за відсотками 2 740 403,68 грн., пеня 725 053,14 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 18 656,94 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 32 458,65 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3328 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ().

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на квартиру загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску