Провадження № 2-з/537/49/2017
Справа № 537/5801/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2017 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, згідно якої просив суд витребувати з Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори інформацію про коло спадкоємців померлої 03 жовтня 2010 року ОСОБА_4, із зазначенням їх прізвища, імя та по-батькові, місце проживання та перелік спадкового майна, а також копію спадкової справи померлої 03 жовтня 2010 року ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником 7/10 частин квартири АДРЕСА_1. Власником іншої 3/10 частини зазначеної квартири є ОСОБА_4, яка померла у 2010 році. При цьому, як заявник зазначає, ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі з 2005 року, оскільки з того часу виїхала на постійне місце проживання до Луганської області, а заявник володіє квартирою одноособово. Заявник обмежений у праві розпоряджатися квартирою, що змушує його звернутися до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю. З метою правильного визначення відповідачів за позовом та з метою недопущення порушення прав спадкоємців померлої заявник бажає зясувати їх наявність. ОСОБА_2 вважає, що оскільки померла ОСОБА_4 була зареєстрована на території Крюківського району міста Кременчука Полтавської області, тов. відповідним органом нотаріату є ОСОБА_3 державна нотаріальна контора.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_2 просить суд забезпечити докази у справі шляхом витребування необхідної інформації щодо кола спадкоємців із Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, мотивуючи тим, що на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована на території Крюківського району міста Кременчука Полтавської області в той час, як з доданих до його заяви про забезпечення доказів документів вбачається, що інформація про останнє місце реєстрації померлої відсутня, а додане до клопотання свідоцтво про смерть свідчить, що останнє місце проживання ОСОБА_4 було місто Кремінна Кремінського району Луганської області.

Згідно із частиною 4 статті 116 Цивільно-процесуального кодексу України, забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 117 Цивільно-процесуального кодексу України, у заяві про забезпечення доказів зазначається спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Враховуючи, що відповідно до наведеної вище норми Закону, забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом виключно за місцем знаходження засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія, суддя приходить до висновку, що підстави для витребування доказів з Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори відсутні, оскільки ні зі змісту самої заяви, ні з доданих до неї документів не вбачається, що саме ОСОБА_3 державна нотаріальна контора є особою, у якої знаходяться докази, які заявник прохає забезпечити.

Окрім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 117 Цивільно-процесуального кодексу України, заявник також повинен обґрунтувати необхідність забезпечення доказів, а саме зазначити які є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливе чи утрудненим (що витікає з положень частини 1 статті 116 Цивільно-процесуального кодексу України).

Як вбачається зі змісту заяви, посилання заявника на наведені вище норми Закону, що регламентують порядок забезпечення доказів, взагалі відсутні, як і необхідність забезпечення останніх у визначений ОСОБА_2 спосіб та особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до частини 4 статті 117 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених вище обставин, суддя вважає, що заяву про забезпечення доказів подано в порушення вимог пунктів 5, 6 частини 1 статті 117 Цивільно-процесуального кодексу України, і приходить до висновку про необхідність повернення останньої заявнику.

Суддя вважає за необхідне розяснити заявнику положення частини 2 статті 354 Цивільно-процесуального кодексу України, відповідно до яких учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Керуючись статтями 116, 117, Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Д.О. Зоріна