АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2210/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Троян Т.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Василенко Л.І.

суддів Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Черкаської міської ради, Виконавчий комітет Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування, Управління земельних ресурсів м. Черкаси та Черкаського району, ОСОБА_8 про скасування рішення міської ради від 05 липня 2005 року № 8-325 та визнання недійсним державного акту від 31 жовтня 2005 року виданого ОСОБА_8 внаслідок помилки, обману, порушення прав інших власників,

в с т а н о в и л а :

22 листопада 2016 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із зазначеним позовом.

У процесі розгляду справи 06 жовтня 2017 р. від ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які закріплені за АДРЕСА_1 за ОСОБА_8

Обґрунтовуючи заяву заявники послалися на те, що всупереч рішенню суду, яким було скасовано рішення комісії по земельним спорам від 02 серпня 2004 р., 05 липня 2005 р. було винесене рішення про передачу ОСОБА_8 у власність земельної ділянки не зважаючи на те, що існує спір. Крім того, 16 серпня 2005 р. було винесено рішення комісії по земельним спорам, де зазначено, що визначення геодезичних вимірів меж ділянок та як з'ясувалось самозахвачених земель розглянути уже не можливо.

Враховуючи викладене просили з метою забезпечення позову накласти арешт на самозахоплені землі 117 кв.м., які закріплені за АДРЕСА_1 за ОСОБА_8

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2017 р. у задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які закріплені за АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на підстави аналогічні тим, що були викладені в заяві про забезпечення позову, просила її скасувати та, дослівно, накласти арешт і на 26 кв.м., тобто 117 кв.м. +26 кв.м. =143 кв.м., згідно нового технічного паспорту 2009 р. ОСОБА_6 АДРЕСА_4

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка одночасно є представником ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; ОСОБА_7; представників ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та адвоката Топор І.О., перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивачів суд дійшов висновку про її необґрунтованість.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В силу ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Водночас вирішуючи заяву позивачів суд керувався нормами ЦПК України в редакції 2004 р., які діяли на час її вирішення.

Так, згідно ч. ч.1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 153 ЦПК України регламентовано порядок розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, при розгляді заяви суд керувався роз'ясненнями викладеними в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» яким констатовано, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому що, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином для того, щоб було вжито заходів для забезпечення позову у справі заявнику необхідно довести доказами факт того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

Суд встановив, що предметом позову у даній справі є, зокрема, вимоги про скасування рішення міської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на землю. При цьому заявниця вважає, що у разі відсутності заборони відносно земельної ділянки закріпленої за АДРЕСА_1 є ймовірність утруднення виконання відповідачем можливого рішення.

Таким чином, враховуючи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи викладені в заяві про забезпечення позову не свідчать про наявність підстав для задоволення заяви позивачів про забезпечення позову, оскільки з викладених в ній фактів не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення за умови задоволення позову.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, у даній цивільній справі ухвалено судове рішення від 10 жовтня 2017 р., яким у задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено.

Виходячи з викладеного, колегія суддів враховує, що доводи наведені в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують, і не дають підстав для скасування ухвали суду, яка є законною та обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення за умов та у випадках, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Головуючий Л.І.Василенко

Судді: О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова