Провадження № 2/752/351/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 липня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловик-Плюс» до ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 надати доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1 працівникам ТОВ «Житловик-Плюс» для технічного обстеження обладнання та проведення аварійно-відновлювальних робіт по заміні радіатора опалення в кухонній кімнаті квартири.

В ході розгляду справи ОСОБА_7 виключено зі складу відповідачів у даній цивільній справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні позивача. 30.12.2014 року до диспетчерської служби Голосіївського району м. Києва надійшла заява про виникнення аварійної ситуації - порив батареї в кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_1 На усні та письмові прохання працівників позивача відповідач не реагує та не надає доступу до приміщення вказаної квартири для проведення аварійно-відновлювальних робіт, що стверджується відповідним актами. Оскільки після вказаної аварії відключено централізоване опалення по стояку у всіх квартирах вказаного будинку, надходять чисельні скарги від мешканців цього будинку, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що відсутній факт не допуску працівників позивача у квартиру для проведення аварійно-відновлювальних робіт, навпаки, відповідач та представник відповідача неодноразово звертались до позивача із заявами про заміну радіатора опалення у приміщенні кухні, однак вказані звернення залишись без реагування зі сторони позивача.

Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, допитавши свідків у справі, судом встановлено наступне.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на утриманні, технічному та санітарному обслуговуванні ТОВ «Житловик-Плюс», що стверджується копією договору № 13 на утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності від 02.01.2013 року та додатку до нього (т. 1 а.с. 6-8)

З довідки № 3314 від 23.09.2015 року вбачається, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_1, квартира перебуває у приватній власності, власником особового рахунку є відповідач ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 20).

30.12.2014 року сталася аварійна ситуація - порив батареї в кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на факт не допуску відповідачем працівників позивача до квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого позивач позбавлений можливості виконати аварійно-відновлювальні роботи по усуненню наслідків аварійної ситуації, що мала місце 30.12.2014 року та відновлення опалення по стояковій мережі централізованого опалення у будинку. В обґрунтування вказаних доводів посилається на складені працівниками позивача акти та приписи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказує на те, що сам позивач ігнорує звернення відповідача з приводу проведення аварійно-відновлювальних робіт та усунення наслідків аварійної ситуації, оскільки за результатами розгляду чисельних поданих відповідачем звернень, позивач відповів відмовою у здійсненні заміни радіатора та усунення наслідків аварії, а в подальшому взагалі роз'яснив відповідачу положення Закону України «Про звернення громадян» про те, що не розглядаються повторно звернення від одного і того самого громадянина з одного і того самого питання. Крім того, сантехніки та інші працівники позивача неодноразово мали доступ та фактично перебували у квартирі відповідача, оглядали місце аварії, однак у зв'язку із відсутністю у останніх технічної можливості та спеціального обладнання усунути наслідки аварії так і не змогли.

За змістом положень п. 7 ч. 3 ст. 20 та п.п. 4,8 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором для ліквідації аварії, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобу обліку.

Аналізуючи письмові докази, надані сторонами у справі в обґрунтування доводів заявленого позову та заперечень по суті заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

27.01.2015 року та 29.01.2015 року головним інженером ТОВ «Житловик-Плюс» складено приписи № 27-01/2015 та № 29-01/2016 на ім'я відповідача ОСОБА_1 з вимогою усунути порушення шляхом надання доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1 для ліквідації аварії на трубопроводі системи опалення у приміщенні кухні квартири (а.с. 11).

21.09.2015 року головним інженером ТОВ «Житловик-Плюс» ОСОБА_8 складено припис № 21-09/2015 на ім'я відповідача ОСОБА_1 з вимогою усунути порушення шляхом надання доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1 для ліквідації аварії на трубопроводі системи опалення у приміщенні кухні квартири (а.с. 12). Як пояснив 30.05.2017 року свідок ОСОБА_8, останньому не відомо у який спосіб передано власнику вказаний припис від 21.09.2015 року, припустив, що напевно передавала двірник.

Слід зазначити, що належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання відповідачем вказаних приписів, або факт відмови відповідача від отримання таких приписів, позивачем суду не надано та матеріали цивільної справи таких доказів не містять.

26.02.2015 року комісією ТОВ «Житловик-Плюс» у складі майстра т/д № ОСОБА_9, майстра т/д № 3 ОСОБА_10, майстра р/д ОСОБА_11 складено акт про те, що при неодноразовому відвідуванні квартири АДРЕСА_1 мешканець (власник особового рахунку) ОСОБА_1 відмовився спілкуватись та надавати доступ для обстеження системи центрального опалення своєї квартири представникам комісії ТОВ «Житловик-Плюс» (т. 1 а.с. 14).

01.04.2015 року комісією у складі: представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ОСОБА_12, головного інженера ТОВ «Житловик-Плюс» ОСОБА_13, майстра технічної дільниці ТОВ «Житловик-Плюс» ОСОБА_14, майстра ремонтної дільниці ТОВ «Житловик-Плюс» ОСОБА_11, представника Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві лейтенанта міліції ОСОБА_15, представника РТМ Голосієво ПАТ «Київенерго» ОСОБА_16 складено акт про те, що 01.04.2015 року була відвідана квартира АДРЕСА_1, на предмет узгодження надання доступу на заміну радіатора опалення в кухні квартири. В процесі відвідування встановлено, що власник квартири ОСОБА_1 у доступі відмовив (т. 1 а.с. 15).

23.09.2015 року комісією ТОВ «Житловик-Плюс» у складі: майстра т/д ОСОБА_14, майстра р/д ОСОБА_11, головного інженера ОСОБА_17, складено акт про те, що при неодноразовому відвідуванні квартири АДРЕСА_1 мешканець (власник особового рахунку) ОСОБА_1 відмовився спілкуватись та надавати доступ для обстеження системи центрального опалення в своїй квартирі представникам комісії ТОВ «Житловик-Плюс».

Суд критично ставиться до доказів - актів комісії від 26.02.2015 року та від 23.09.2015 року, оскільки з їх змісту неможливо встановити дати відвідування членами комісії квартири АДРЕСА_1, оскільки дати відвідування у вказаних актах не зазначені, а лише вказано про неодноразове відвідування, однак коли таке відвідування членами комісії мало місце з даних актів не вбачається.

Крім того, допитаний 30.05.2017 року в якості свідка ОСОБА_8, яким у складі комісії 23.09.2015 року складено відповідний акт, суду пояснив, що особисто 23.09.2015 року в день складення акту комісії, до квартири не приходив, квартиру частіше відвідувала майстер, припустив, що ОСОБА_14. Особисто свідку у доступі до квартири не відмовляли.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що у акті комісії від 01.04.2015 року вказано про участь у такій комісії представника РТМ Голосієво ПАТ «Київенерго» ОСОБА_16, однак підпис останнього у самому акті комісії відсутній. При цьому, допитаний у судовому засіданні свідок - головний інженер ОСОБА_13 суду пояснив, що вказаний акт був погоджений з ОСОБА_16 у телефонному режимі, а щодо відсутності підпису на останньому це запитання до керівництва позивача. З вказаного слід дійти висновку, що фактично ОСОБА_16 01.04.2015 року вихід у складі комісії до квартири АДРЕСА_1 не здійснював, у складі комісії фактично до вказаної квартири не з'являвся.

Допитаний у судовому засіданні 06.12.2016 року свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працював майстром ремонтної дільниці у товаристві, вечері 31.12.2014 року разом з іншим майстром ОСОБА_19 після надходження заявки до диспетчера прибули до квартири АДРЕСА_1, у день аварії було проведено огляд батареї після аварії та перекрили стояк централізованого опалення. Повторно свідок з'являвся до вказаної квартири з іншим майстром. До вказаної квартири свідок приходив багато разів, свідка допускали до вказаної квартири. Фактично роботи не були проведені у зв'язку із відмовою власників квартири демонтувати частину кухонних меблів.

Свідок ОСОБА_20 суду 06.12.2016 року пояснив, що надійшла заявка від диспетчера, свідок за викликом прибув до квартири АДРЕСА_1, було перекрито стояк централізованого опалення. У доступі до квартири свідку не відмовляли, доступ власником квартири наданий був, батарею свідком оглянуто. Роботи по усуненню наслідків аварії не були проведені, оскільки не було демонтовано частину кухонних меблів у приміщенні кухні квартири.

Допитаний 06.12.2016 року свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що на момент аварії працював головним інженером, доступ до приміщення квартири 01.04.2015 року власником квартири наданий не був. Свідку відомо, що вказану квартиру відвідували майстри ОСОБА_18, ОСОБА_20 та ОСОБА_19. Для усунення наслідків вказаної аварії необхідно демонтувати кухонні меблі та надати доступ до приміщення. Свідку також відомо, що власник квартири неодноразово звертався із заява явами про заміну батареї у приміщенні кухні, однак доступу не надавав. Роботи фактично не були проведені у зв'язку із відмовою власника демонтувати кухонні меблі.

Допитаний 30.05.2017 року свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що працював майстром ремонтної дільниці у товаристві, на момент аварій був черговим сантехніком, разом з ОСОБА_18 після отримання заявки від диспетчера прибули до квартири АДРЕСА_1, власником доступ до квартири був наданий, поставили заглушки на радіаторі, однак роботи по усуненню наслідків аварії не були проведені, оскільки необхідно було демонтувати кухонні меблі.

Допитаний 30.05.2017 року свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що станом на час аварії у товаристві не працював, почав працювати з літа 2015 року. На запитання чи відвідував квартиру відповідача, пояснив, що підходив до дверей, вдома ніколи нікого не було, коли бачив власника на вулиці, останній відмовлявся спілкуватись. Крім того, пояснив, що особисто 23.09.2015 року в день складення акту комісії, до квартири не приходив, квартиру частіше відвідувала майстер, припустив, що ОСОБА_14. Особисто свідку у доступі до квартири не відмовляли.

Аналізуючи покази свідків, суд надходить до того, що працівникам позивача (сантехнікам та майстрам технічних дільниць) власником квартири неодноразово надавався доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1, про що надали пояснення свідки у судових засіданнях.

Дійсною ж причиною, у зв'язку із якою, не було проведено роботи по заміні радіатора опалення у кухні вказаної квартири, була не відмова власника у доступі до квартири для проведення аварійно-ремонтних робіт, а фактично відмова від демонтування кухонних меблів у квартирі.

Таким чином, не знайшла своє ствердження в ході розгляду даної цивільної справи належними та допустимим доказами та обставина, що відповідач ОСОБА_1 відмовляє працівникам позивача у доступі до квартири АДРЕСА_1. Дані твердження позивача були спростовані у судовому засіданні свідками - працівниками ТОВ «Житловик-Плюс».

Крім того, суд звертає окремо увагу і на наступне.

Матеріалами цивільної справи стверджується, що 30.12.2014 року, 01.01.2015 року 18.01.2015 року та 25.02.2015 року представник відповідача в інтересах відповідача зверталась до позивача щодо проведення аварійно-відновлювальних робіт, усунення наслідків аварії 31.12.2014 року та заміну радіатора опалення у квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 72,73).

Однак листом від 02.03.2015 року за підписом директора ТОВ «Житловик-Плюс» відповідачу відмовлено у заміні радіатора опалення у квартирі АДРЕСА_1, та роз'яснено, положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якого не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання (т. 1 а.с. 74).

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд надходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо ненадання відповідачем працівникам ТОВ «Житловик-плюс» доступу до квартири АДРЕСА_1, навпаки надання такого доступу та неодноразове відвідування працівниками позивача квартири відповідача підтверджено показами свідків, допитаних у судових засіданнях. За вказаних обставин у задоволенні позову ТОВ «Житловик-Плюс» слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя