АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6903/17 Справа № 196/1184/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Дніпро 26 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним договір грошової позики, укладений між сторонами /а.с.2-4/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що укладений між сторонами договір грошової позики є двостороннім правочином, оскільки на його укладання необхідна згода двох сторін договору, проте спірний договір підписаний лише позивачем, що суперечить нормам закону регулюючих дані правовідносини. Також зазначає, що грошові кошти, за вказаним договором, позивачем отримані не були. Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду та наполягає на задоволенні його вимог /а.с.2-4/.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.30-34/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закони на які він посилався у своїй позовній заяві /а.с.39-43/.

Відповідач доводи апеляційної скарги не визнав та надав суду апеляційної інстанції свої заперечення в обґрунтування яких зазначив, що отримання грошових коштів позивачем письмово підтверджується пунктом договору, написаним власноручно позичальником про їх отримання у повному обсязі. Таким чином, підписуючи спірний договір позивач підтвердив надання йому грошових коштів відповідачем, та будь-яких заперечень заявлено не було до предявлення ОСОБА_3 позову про стягнення заборгованості за договором позики /а.с.62-64/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні місцевого відділу ДВС перебуває рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 25 000,00 грн. за договором позики.

Так, 01 грудня 2013 року між сторонами укладено договір грошової позики, за умовами якого позивач отримав грошові кошти у розмірі 25 000 грн., з кінцевим строком повернення 25 листопада 2014 року /а.с.6/.

Текст вказаного договору написаний позивачем власноручно та підписано ним одноособово.

За п.1.7 умов при підписанні спірного договору позивачем отримані грошові кошти готівкою від відповідача у розмірі 25 000 грн. Таким чином, підпис позивача у договорі підтверджує отримання ним суми позики.

Дослідивши дані обставини та враховуючи, що спірний договір у присутності свідків написаний та підписаний власноручно ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку, що наданий сторонами документ про надання позики позивачу за змістом є його розпискою про отримання грошових коштів з визначенням суми, строків повернення та відповідальності у разі порушення зобовязань, що і складає договір позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року № 6-487цс17 і є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не було доведено, що укладений між сторонами договір суперечить діючому законодавству України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_4