Справа № 236/2874/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря Плаксіної Є.В.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ "Український ОСОБА_3" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 року до суду надійшла позовна заява від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_3» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 2 645 261,39 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

25 квітня 2012 року між ПАТ "Український ОСОБА_3" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №Дог пер.дол Т17. За умовами кредитного договору банк надав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2500000 грн. строком до 08.04.2019 року зі сплатою 16% річних.

Внаслідок порушення виконання відповідачем умов договору, станом на 24.07.2015 року склалася заборгованість в розмірі 2 645 261,39 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 2398212,94 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 247048,45 грн.

Позивач просить стягнути заборгованость по кредитному договору та судові витрати.

При цьому позивач посилався на те, що у нього немає можливості надати суду примірники договорів, укладених з відповідачем, а також сторінок паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків у зв'язку з їх фактичною відсутністю у позивача, так як вказані документи знаходяться в приміщені головного офісу ПАТ «Український ОСОБА_3» за його юридичною адресою в місті Донецьку по вулиці Артема, б. 125, тобто, в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від «13» квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Тобто здійснити доставку документів у позивача немає можливості.

В подальшому позивач в клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 26.09.2016 року уточнив номер та дату кредитного договору, зазначив, що вірним номером кредитного договору є №Т17 від 20.10.2009 року, надав копії договору про переведення боргу, додаткові угоди до кредитного договору №Т17 від 20.10.2009 року, договір іпотеки. Наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням наданих доказів по справі ( т.1 а.с.119-120).

Заочним рішенням суду від 19 вересня 2016 року позовну заяву ПАТ «Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_3» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 2645261,39 грн. задоволено у повному обсязі (т.1 а.с.139-143).

06.02.2017 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення, яку він обґрунтував тим, що не знав про час та місце проведення судового засідання, жодних повісток та документів із суду не отримував. Крім того, зазначає, що в суді не було досліджено суттєві факти, які прямо впливають на обсяг позовних вимог, а сума заборгованості вказана у заочному рішенні не відповідає дійсності, оскільки є завищеною. За таких обставин відповідач просив вказане заочне рішення переглянути та скасувати (т.1 а.с.151-153).

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 лютого 2017 року скасовано заочне рішення по справі за позовом ПАТ "Український ОСОБА_3" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначено до судового розгляду (т.1 а.с. 202-203).

Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав клопотання, в якому просив розгляд справи провести без участі свого представника ( т. 2 а.с. 85-86, 167).

Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, відповідач до суду не прибув, доручив своєму представнику - адвокату ОСОБА_2 представляти свої інтереси у суді (т.1 а.с.208). В судовому засіданні 08.09.2017 року проти позовних вимог заперечував, вважав, що позивачем не обгрунтовано суму заборгованості, не надано відповідних доказів. Не заперечував проти наявності договірних відносин з ПАТ "Український ОСОБА_3", проте наполягав на тому, що йому нічого не відомо про існування Додаткової угоди б/н від 04.10.2013 року до кредитного договору № Т 17 від 20 жовтня 2009 року, яку він не підписував. Оскільки зазначена Угода значно впливає на розмір заборгованості, наполягав на проведенні судової почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. Не заперечував проти наявності договірних відносин між сторонами, проте вважав, що оскільки позивачем не було надано оригіналів письмових доказів, в тому числі кредитного договору № Т 17 від 20 жовтня 2009 року, ним не доведені умови кредитного договору, а тому не має підстав вважати, що ОСОБА_1 їх порушив. При цьому посилався, що його довіритель не має оригіналів таких доказів, оскільки будинок, де вони зберігалися у м. Донецьку, було пошкоджено, внаслідок чого вони згоріли. Крім того, зауважив, що позивачем не додано до суду жодних доказів виконання кредитного ОСОБА_5 сторонами. При розрахунку заборгованості позивачем використовувалися відомості, які не відповідають умовам договору.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

ПАТ "Український ОСОБА_3" зареєстроване як юридична особа та згідно із Статутом функціонує як універсальний банк ( т. 1 а.с. 105-111).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 265 від 23.04.2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Український ОСОБА_3", прийнято рішення відкликати банківську ліцензію та ліквідувати банк ( т.1 а.с.113).

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.04.2015 року №87 розпочата процедура ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку ( т. 1 а.с. 112).

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

25.04.2012 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» ОСОБА_6 (Первісним боржником) та ОСОБА_1 (Новим боржником) укладено договір переводу боргу ( т.2 а.с.60-61).

Пунктом 1 даного договору врегульовано перевод зобовязань та прав Первісного боржника, які виникли по договору №Т17 від 20.10.2009 року до Нового боржника без укладення окремого договору ( т.2 а.с.60).

Згідно з умовами договору ОСОБА_1 зобовязався виконати всі зобовязання Первісного боржника по кредитному договору №Т17, а саме: погасити кредит в сумі 20111293,87 грн. та проценти за користування кредитом станом на 25.04.2012 року в розмірі 237698,26 грн. в строк до 19.10.2014 року (т.2 а.с. 60-61). Даний договір власноручно підписаний ОСОБА_1

Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди до кредитного договору №Т17 від 25.04.2012 року ОСОБА_1 зобовязався дотримуватися графіку погашення заборгованості ( т.2 а.с. 67-68), який згідно з додатковим угодами до договору від 20.02.2013 року та від 04.10.2013 року змінювався ( т.2 а.с. 66,68).

Дані графіки, підписані сторонами, підтверджують часткове погашення заборгованості ОСОБА_1, так, станом на 20.02.2013 року залишок заборгованості за кредитом складав 16830000 грн. (т.2 а.с 66), станом на 04.10.2013 року - 10418571,44 грн. ( т.2 а.с. 64).

Згідно п. 4.4 Додаткової угоди від 04.10.2013 року у разі виникнення простроченої заборгованості позичальник сплачує банку 32% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення заборгованості до дати її погашення ( т.2 а.с. 62-63).

Відповідно до п. 6.3 Додаткової угоди від 04.10.2013 року у разі невиконання позичальником умов ОСОБА_5 має право вимагати дострокового розірвання кредитного договору або дострокового погашення кредиту, процентів, комісії ( т.2 а.с.62).

20.06.2014 року між сторонами укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, предметом якого була незабудована земельна ділянка, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :00:013:0389, розташована за адресою м. Донецьк, перехрестя просп. Миру та бульв Шахтобудівельників ( т.1 а.с.130-132).

У п.1.1 цього ОСОБА_5 зазначено, що він забезпечує вимогу Іпотекодержателя (банку), що випливає з кредитного договору №Т17 від 20.10.2009 року, з додатковим угодами, за умовами якого ОСОБА_1 до 08.05.2019 року зобовязаний повернути кредит у розмірі 2500000 грн., сплатити проценти у розмірі 16% річних, а також інші платежі і можливу неустойку та штрафи у розмірах та випадках передбачених кредитним договором ( т.2 а.с. 69-74).

Даний договір також власноручно підписаний ОСОБА_1

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Суд вважає, що укладений договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється.

За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України).

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 24.07.2015 року утворилась прострочена заборгованість, визначена позивачем у розмірі 2645261,39 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 2398212,94 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 247048,45 грн.

На підставі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Суд відхиляє посилання представника відповідача щодо неправомірності з боку банку вимоги дострокового повернення суми кредиту, оскільки відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту у зв"язку з порушенням відповідачем строків його погашення.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на ті обставини, що він не підписував Додаткову угоду від 04.10.2013 року до кредитного договору Т17 від 20.10.2009 року суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 12 червня 2017 року було задоволено клопотання відповідача та його представника щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено експертам Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз (т.2 а.с.81-83).

В розпорядження експерта Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз ОСОБА_8 судом надано для проведення судово-почеркознавчої експертизи матеріали цивільної справи справи з вільними зразками підпису ОСОБА_1 на документах: заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від 27.01.2017 року; заяві про перегляд заочного рішення від 27.01.2017 року; доповненнях до заяви про перегляд заочного рішення від 09.02.2017 року; копії паспорта ОСОБА_1; експериментальними зразками підпису та почерку ОСОБА_1 (т.2 а.с.123-139). У звязку з неможливістю надати сторонами оригінал Додаткової угоди від 04.10.2013 року до кредитного договору Т17 від 20.10.2009 року, надано його засвідчену копію (т. 2 а.с. 62-64).

Проте, зазначену експертизу виконано не було у зв"язку з ненаданням есперту оригіналу Додаткової угоди від 04.10.2013 року до кредитного договору Т17 від 20.10.2009 року (т.2 а.с.147).

При цьому суд вважає, що позивачем не надано оригінал данної Додаткової угоди з об"єктивних причин, а саме через те, що вказаний документ знаходяться в приміщені головного офісу ПАТ «Український ОСОБА_3» за його юридичною адресою в місті Донецьку по вулиці Артема, б. 125, тобто, в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція. Суду надано позивачем копію заяви про вичнення кримінального правопорушення (захоплення приміщення банку), та Витяг з кримінального провадження від 09.04.2015 року №0000287 (т.1 а.с. 94, 95). За таких обставин суд не вбачає, що позивач ухилився від подання експертам необхідних документів.

Щодо суми заборгованості з якою не погодився відповідач та його представник, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Розмір заборгованості позивачем підтверджується:

- довідкою про розмір заборгованості ОСОБА_1, в якій відображено розмір заборгованості на 25.04.2012 року - 20 111 293,87 грн., дати та суми погашення заборгованості, залишок заборгованості станом на 26.11.2014 року - 2 398 212,94 грн., розмір заборгованості за процентами - 247048,45 грн. (т. 2 а.с. 56-59);

- Випискою з особового рахунку з 24.04.2012 року по 31.07.2015 року (т. 1 а.с.98-102).

Відповідач в доповненнях до заяви про перегляд заочного рішення від 16.02.2017 року зазначив, що ним на протязі 2012-2014 років було сплачено значно більший обсяг заборгованості за кредитом, тому розмір заборгованості складає (за його підрахунками) 2361817,97 грн., з яких заборгованість за кредитом - 2 140 000 грн., за відсотками - 221817,97 грн. (т.1 а.с.181-182). При цьому позивачем жодним доказом суду ці обставини не доведено.

Вразовуючи викладене, суд вважає, що відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від ОСОБА_1 повернення суми заборгованості. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. було здійснено позивачем (т.1 а.с.135), що підтверджується платіжним дорученням. За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача.

Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду), від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання до суду заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не меньше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. В зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8,10, 60, 88,169, 209, 213, 224, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_3" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: 83111, м. Донецьк, вул. Стаханова, б. 12, кв. 42, на користь Публічного акціонерного товариства "Український ОСОБА_3" () заборгованість в розмірі 2645261,39 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 2398212,94 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 247048,45 грн. та 420 грн. - витрати повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: 83111, м. Донецьк, вул. Стаханова, б. 12, кв. 42, на користь держави (Отримувач коштів Краснолим.УК/отг м.Красний Лиман/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37894853, ОСОБА_3 отримувача ГУДКУСУ у Донецькій області, Код банку отримувача (МФО) 834016, Рахунок отримувача 0564, Код класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050)) судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений на протязі пяти днів.

Суддя -