Справа № 755/1999/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Астахової О.О.,

при секретарі: Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та об»єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року прийнято відмову позивача за первісним позовом ОСОБА_2 від позовних вимог до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та закрито провадження у справі в цій частині.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Мотивуючи вимоги тим, що з 18 липня 1987 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. 15 листопада 2011 року він уклав з ДП НАЕК «Енергоатом» договір безвідсоткової цільової позики на суму 300 000,00 грн. для придбання квартири у м. Києві та зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначений договором строк - до 31 січня 2024 року.

23 жовтня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Нікульшиною О.В. посвідчено договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1, укладеного між ДП НАЕК «Енергоатом» та позивачем.

На момент реєстрації спірної квартири за позивачем шлюбні відносини із відповідачем були фактично припинені, сторони не вели спільного господарства, проживали окремо.

Крім того, станом на 01 липня 2017 року з позивача утримано із заробітної плати 208 328,20 грн. в рахунок погашення заборгованості перед ДП НАЕК «Енергоатом». Заборгованість по позиці становить 91 671,80 грн.

Оскільки саме в рахунок погашення боргу за договором безвідсоткової цільової позики утримувалась заробітна плата позивача, в рахунок якої придбано квартиру, в період фактичного припинення шлюбних відносин, позивач вважає, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана за його особисті кошти.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила суд їх задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується зустрічна позовна заява.

Відповідач у судовому засіданні та її представник ОСОБА_5 визнали зустрічний позов у повному обсязі.

Позивач пояснила, що на даний час спір між сторонами врегульовано, а тому вона не заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 18 червня 1987 року сторони перебували у зареєстрованому Палацом реєстрації шлюбів і новонароджених м. Києва шлюбі (а.с. 4).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.( а.с. 114).

За період перебування сторін у шлюбі, ними було набуто автомобіль Hyundai Elantra, фіолетового кольору, 2010 року випуску, дата реєстрації 12.06.2010 року, що підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 24 квітня 2017 року №31/26-Ф-319 (а.с. 116); квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15 серпня 2012 року виданого Відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 115).

Крім того, як убачається із довідки № 534/1-Е від 25.02.2013 року, ОСОБА_1 у період перебування у зареєстрованому із ОСОБА_2 шлюбі, на підставі укладених договорів із ТОВ «Фінансова Компанія «УКО-Капітал» про участь у фонді фінансування будівництва із додатковими угодами до нього, були внесені в повному обсязі грошові кошти у сумі 445 695,50 грн. для інвестування об»єкту будівництва - квартири АДРЕСА_3. (а.с. 72).

Дана обставина також визнається сторонами.

За даними інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з тим, за положеннями п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Як пояснив позивач ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_4 була придбана ним за час перебування у шлюбі, проте за його особисті кошти, у період їхнього окремого проживання із ОСОБА_2 у зв»язку із фактичним припиненням шлюбних відносин.

Як убачається із Договору безвідсоткової цільової позики укладеного 15 листопада 2011 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» та ОСОБА_1, останній отримав 300 000,00 грн. для придбання квартири (житла) в м. Києві, відповідно до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 27 жовтня 2011 року №534/І-Е, зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначений договором строк - до 31 січня 2024 року (а.с. 69-72).

Відповідно до Іпотечного договору укладеного між ДП НАЕК «Енергоатом» та ОСОБА_1 та посвідченого 23 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікульшиною О.В., за реєстровим № 555, в забезпечення виконання зобов'язань за основним договором позики ОСОБА_1 передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності (а.с. 73-76).

За даними довідки №231/15 виданої ДП НАЕК «Енергоатом» 21 липня 2017 року, за виданою безвідсотковою позикою в сумі 300 000,00 грн., станом на 01 липня 2017 року ОСОБА_1 погашено (утримано із заробітної плати) 208 328,20 грн., заборгованість по позиці становить 91 671,80 грн. (а.с. 77-79).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди щодо поділу усіх об»єктів майна набутого під час їхнього перебування у шлюбі. Відповідач ОСОБА_2 визнає, що квартира АДРЕСА_5 придбана за час перебування сторін у шлюбі, поте належить до майна, що є особистою приватною власністю чоловіка, оскільки придбана за його особисті кошти, у період їхнього окремого проживання, у зв»язку із фактичним припиненням шлюбних відносин. Дане визнання позову несуперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з того, ОСОБА_2 звільнена від оплати судового збору на підставі п.10 ч. 1 ст. 5 Закону Укаїни «Про судовий збір». А відтак, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 141, 258-259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою власністю - задовольнити.

Визнати особистою власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: