Справа № 202/1795/14-ц
Провадження № 2/202/833/2017
26 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року у розмірі 109 919 грн. 94 коп., стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року, згідно до якого ОСОБА_1 зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 9 999,26 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.05.2010 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року заочне рішення Індустріального районного суду від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2017 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до свого провадження.
При новому розгляді справи, ПАТ КБ «Приватбанк» збільшило розмір позовних вимог, просило стягнути з відповідача заборгованість, яка станом станом на 16.06.2017 року становить 190 160 грн. 04 коп., стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви.
Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Просив стягнути з відповідача судові витрати повязані із публікацією оголошення в пресі у розмірі 308 грн.
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року, згідно до якого ОСОБА_1 зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 9999,26 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.05.2010 року.
Відповідно до п. 3.2.2. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви.
Відповідно до п. 3.2.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.
Відповідно до п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов.
Відповідно до п. 3.2.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів.
Відповідно до п. 6.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1, 25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки.
Відповідно до п. 6.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.
Згідно п. 6.4 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), у разі порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених 3.3.15 цих умов, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100 % від вартості предмету застави.
Вимоги до відповідача ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років (а. с. 6).
Як вказав позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договору № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року року заборгованість за ним станом на 16.06.2017 року склала 190 610 грн. 04 коп., в тому числі: 9 061 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом; 969 грн. 56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 679 грн. 86 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 169 345 грн. 80 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 9 052 грн. 86 коп. штраф (процентна складова).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на коштів за кредитним договором та вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитного договору, а саме пунктом 6.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктами до п. 6.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), передбачено сплату штрафів при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача тільки розмір пені, та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні штрафів.
Крім цього, суд вважає необхідним застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).
Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку вимагає стягнути банк 169 345 грн. 80 коп. значно перевищує розмір заборгованості за кредитом 9 061 грн. 96 коп., а тому суд реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 18 000 грн.
Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості, яка станом 16.06.2017 року склала 29 711 грн. 38 коп. в тому числі: 9 061 грн. 96 коп. заборгованості за кредитом; 969 грн. 56 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 679 грн. 86 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 18 000 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
Підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено.
Стосовно вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення суми з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за договором поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.
Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі №6-745цс15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк " про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.
Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідачів витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір та витрати повязані із публікацією оголошення у пресі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 141, 255, 256, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KTXRRX03068938 від 12.05.2008 року, яка станом на 16.06.2017 року склала 29 711 грн. (двадцять девять тисяч сімсот одинадцять) грн. 38 (тридцять вісім) коп. в тому числі: 9 061 грн. 96 коп. заборгованості за кредитом; 969 грн. 56 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 679 грн. 86 коп. заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 18 000 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00коп. та витрати повязані із публікацією оголошення в пресі у розмірі 308 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар