Справа № 355/937/17
Провадження № 2/355/538/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівської районної державної нотаріальної контори, третя особа: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській областіпро визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та внесення до нього змін,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом стверджуючи, що в жовтні місяці 2015 року, з метою реєстрації свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 він подав необхідні документи до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області. Однак, у проведенні реєстрації права власності йому було відмовлено з посиланням на розбіжності у поданих документах. Так, ним заявлено право на державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а у відповідності до договору купівлі-продажу від 30.10.1993року заявник придбав 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Просить суд визнати договір купівлі-продажу укладений між радгоспом « Березанський » та ОСОБА_1 посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 30 жовтня 1993 року дійсним і таким що укладений як купівля - продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв. м., житлова площа -35.5 кв. м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гонтар Галина Дмитрівна будучи належним чином повідомлені, на розгляд справи не з'явилися надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність.

Представник Баришівської районної державної нотаріальної контори та представник управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області будучи належним чином повідомлені, на розгляд справи не з'явилися надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Баришівської районної ради народних депутатів № 7 від 13 січня 1987 року ОСОБА_1 отримав ордер на право вселення та проживання в ізольованій квартирі АДРЕСА_1, що належав радгоспу «Березанський» на сім'ю в складі 4 осіб.

Проживаючи у даній квартирі, з дозволу адміністрації радгоспу, за власні кошти ОСОБА_1 здійснив переобладнання даної квартири та здійснив добудову, а в період 1990-1991 роках ним було побудовано господарські будівлі, а саме: гараж, погріб, сарай.

Відповідно до спільного рішення адміністрації, Ради трудового колективу, профспілкового комітету радгоспу « Березанський» від 30 березня 1992 року, ОСОБА_1 було дозволено придбати займану квартиру в особисту власність в зв'язку з чим, 21.07.1992 року, відповідно до акту оцінки від 01 квітня 1992 року, він сплатив в касу господарства 6035 крб. за житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 72.70 кв. м., житлова площа 43.80 кв.м.

30 жовтня 1993 року державним нотаріусом Баришівської районної нотаріальної контори був посвідчений договір купівлі-продажу ( зареєстровано в реєстрі за № 2375) однак, при його нотаріальному оформлені, державним нотаріусом в текстовому змісті було помилково вказано, що ОСОБА_1 купив, а радгосп « Березанський» від імені якого діяв ОСОБА_3 продав 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

З метою реєстрації свого права власності на придбане житло, в жовтні місяці 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області в Державну реєстраційну службу. Однак, в реєстрації права власності йому було відмовлено з посиланням на розбіжності в поданій ним заяви. Так в поданій заяві, ОСОБА_1 просить зареєструвати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 однак, з наданих документів, зокрема з договору продажу від 30 жовтня 1993 року вбачається, що він придбав не квартиру, а 1/ 3 частину будинку, що не відповідає дійсності.

Так, підтвердженням того, що ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 , а не 1/3 частину будинку являється в тому числі: схематичний план земельної ділянки квартири житлового будинку ( а.с.17), технічний паспорт на квартиру ( а.с.16), план квартири ( а.с.18), експлікація приміщень до плану квартири ( а.с.19-20 ), будинкова книга квартири АДРЕСА_1 ( а.с.22-27), копією свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5, які приватизовані жильцями цих квартир відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду », що набрав чинності з 22 липня 1992 року.

Таким чином судом встановлено, що із-за допущених Баришівською державною нотаріальною конторою та представником радгоспу «Березанський» при складанні та посвідченні договору купівлі-продажу втекстовому запису помилок, ОСОБА_1 купивши квартиру та сплативши за неї грошові кошти, не має реальної можливості вільно розпоряджатися та володіти нею.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За нормою ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Судом встановлено, що при укладанні договору купівлі квартири АДРЕСА_1 були дотримані всі вимоги законодавства до правочинів: письмова форма, оплата та передача майна, нотаріальне посвідчення, його державна реєстрація в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризація. Разом з тим, в текстовому викладенні договору купівлі-продажу від 30.10.1993 року допущені помилки, які із-за відсутності такої юридичної особи як радгосп «Березанський» виправити не представляється можливим.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

За таких обставин суд вважає за можливе захистити право власності ОСОБА_1 шляхом визнання договору купівлі-продажу, який укладений між радгоспом «Березанський» та ОСОБА_1, посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 30 жовтня 1993 року дійсним і таким що укладений як купівля -продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв. м., житлова площа -35.5 кв. м.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.41, 55 Конституції України, ст.ст. 3-6,11,15,208,209 ЦПК України, ст.ст.15, 220, 640,657 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Баришівської районної державної нотаріальної контори, третя особа: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській областіпро визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та внесення до нього змін,- задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу укладений між радгоспом «Березанський» та ОСОБА_1, посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 30 жовтня 1993 року дійсним і таким, що укладений як купівля -продаж квартири АДРЕСА_1 загальною площею 75,3 кв. м., житлова площа -35.5 кв. м.

На дане рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду О. Д. Лисюк