АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року м. Чернівці справа № 727/9533/16-ц

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисак І.Н.

суддів Міцнея В.Ф., Перепелюк І.Б.,

секретар Костюк Л.С.,

позивач ОСОБА_1,

відповідач: обласна комунальна установа «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Слободян Г.М., повний текст якого складено 25 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про скасування наказу в.о. директора №82/дс від 13 жовтня 2016 р., яким йому було оголошено догану за невиконання службових обовязків через відмову від здійснення виїзду на екстрений виклик 14 вересня 2016 р. без поважних на те причин.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини

Провадження №22-ц/794/1277/17 Категорія 53

катастроф» посилається на те, що рішення суду першої інстанції є вірним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують наявних в матеріалах справи доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в суді першої інстанції, ОСОБА_1 згідно трудової книжки у відповідності до наказу №7/1-пр №386 від 23.04.2013 року прийнятий на посаду водія першого класу виїзної бригади Чернівецької міської станції швидкої медичної допомоги, в порядку переведення з КМУ «Міська станція швидкої медичної допомоги» (а.с.33-37).

Завдання та обовязки водія виїзної бригади ОСОБА_1 визначені посадовою інструкцією, яка затверджена 25 листопада 2015 року (а.с.49-54).

Згідно дорожнього листа №236 від 14 вересня 2017 року ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с.46-47): автомобіль о 8 годині при виїзді з гаража був випущений механіком та прийнятим водієм в технічно справному стані, виїзд дозволено.

Проте, на виклик ОСОБА_1 не виїхав, натомість на імя директора подав доповідну, в якій він довів до відома про неможливість виїжджати на лінію, оскільки можуть бути проблеми з двигуном та просив відповідальність за невиїзд технічно несправного автомобіля 86-51 покласти на гаражну службу станції (а.с.48).

На підставі доповідних записок: старшого лікаря зміни ОСОБА_2, старшого механіка ОСОБА_3, лікаря виїзної бригади №9 ОСОБА_4 від 14 вересня 2016 p. (а.с.42-45); копії дорожнього листа №236 від 14 вересня 2016 p. та пояснень водія ОСОБА_5 від 14 вересня 2016 p. винесено наказ в.о. директора №82/дс від 13 жовтня 2016 р., відповідно до якого ОСОБА_1 було оголошено догану за невиконання службових обовязків, а саме за відмову від здійснення виїзду на екстрений виклик 14 вересня 2016 р. без поважних на те причин, з даним наказом позивач ОСОБА_1 був ознайомлений 13 жовтня 2016 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.41).

З відповідною заявою ОСОБА_1 звернувся до комісії по трудових спорах ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що підтверджується протоколом №2 від 03 листопада 2016 року, відповідно до якого були присутні голова комісії ОСОБА_6, заступник голови комісії ОСОБА_7, секретар Сидоряк Д.М., Бичек А.В., Тулюлюк І.С., Крамаренко О.Є., позивач ОСОБА_1, як заявник, запрошені старший лікар зміни ОСОБА_2, начальник гаража ОСОБА_8, старший механік ОСОБА_3, юрисконсульт ОСОБА_9, головний бухгалтер ОСОБА_10 та згідно голосування комісія не задовольнила скаргу (а.с.55-57).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою відмови від виконання ОСОБА_1 обовязків водія було перевищення пробігу на 3000 км при використанні ввіреного йому транспортного засобу між періодами заміни мастила двигуна, який обмежувався заводом-виробником у 10000 км при реальному пробігу 13000 км.

Відмовляючи у задоволенні вимог суд першої інстанції вірно встановив та оцінив надані сторонами докази та заперечення й прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 14.09.2016 року прийняв автомобіль в технічно справному стані, а інформативні індикатори панелі приладів автомобіля стосувалися виключно інформації про настання терміну заміни мастила, а не заборони його використання через технічну несправність (а.с.157-160).

Доводи ОСОБА_1 щодо правомірності відмови від виконання обовязків водія внаслідок незадовільного технічного стану ввіреного йому автомобіля через перевищення 10000 км пробігу автомобіля після заміни мастила, що прямо заборонено сервісною книжкою, не заслуговують на увагу, по-скільки експлуатація автомобіля за таких умов прямо не заборонена ПДР України, а вирішальним при визначенні періоду заміни мастила двигуна є не технічні характеристики автомобіля, що носять виключно рекомендаційний характер, а тип мастила (мінеральне, синтетичне, тощо) та його класифікація з відповідними допусками його використання у тих чи інших марках транспортних засобів (рекомендації заводу-виробника), отже величина пробігу між періодами заміни не є постійною.

Суд першої інстанції відповідно до норм трудового законодавства, що регулюють підстави та порядок притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, перевірив правильність його дотримання адміністрацією установи та зробив вірний висновок про відсутність законних підстав у ОСОБА_1 для відмови 14.09.2016 року здійснити о 10 год. 38 хв. виїзд бригади за екстреним викликом на спецлінію 103.

Посилання апелянта на недотримання порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності в наслідок невиконання адміністрацією вимог ст.149 КЗпП України щодо отримання письмового пояснення не заслуговують на увагу, по-скільки пояснення ОСОБА_1 були викладені у його доповідній від 14.09.2016 року (а.с.17).

Крім того, невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими доказами, що узгоджується також із правовою позицією Верховного Суду України (постанова ВСУ у справі № 6-2801цс 15 від 19 жовтня 2016р.) та із рішеннями Європейського суду (справа "Шевченко проти України", заява 32478/02; справа «Фуклєєв проти України», заява 6318/03).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо того, що наказ №82/дс від 13 жовтня 2016 року про накладення дисциплінарного стягнення є законним та рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді В.Ф. Міцней

ОСОБА_11