Справа №359/2489/17
Провадження №2/359/1412/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представників позивача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Глибоцької сільської ради, Департаменту архі-тектурно-будівельної інспекції в Київській області, ОСОБА_3 про визнання права власності на садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спору-дами,

встановив:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та об-грунтовувала його тим, що в 2013 році вона побудувала садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Будівництво цього об'єкту нерухомого майна було здійснено без доз-волу на виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту та на земель-ній ділянці, що належить дочці позивача ОСОБА_4 Ці обставини свідчать про те, що садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами є самочинним будівництвом. Однак 20 лютого 2017 року ОСОБА_2 уклала зі ОСОБА_4 договір оренди, за яким ОСОБА_4 передала у користування позивача земельну ділянку для об-слуговування зведеного садового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1. Крім того, цей об'єкт нерухомого майна відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Тому ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та на-полягає на його задоволенні.

Представник Глибоцької сільської ради не з'явився у судове засідання та надіслав лист №369 від 18 квітня 2017 року (а.с.46), в якому він просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності.

Представник Департаменту архітектурно-будівельної інспекції в Київській області не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки (а.с.72).

ОСОБА_4, яка після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище «ОСОБА_4», також не з'явилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому порядку повідом-лена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується її особис-тим підписом в довідці від 19 червня 2017 року (а.с.71).

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких під-став.

З копії технічного паспорту на садовий будинок, виготовленого ФОП ОСОБА_5 станом на 22 лютого 2017 року (а.с.14-27, 39-40), вбачається, що в 2013 році був збудований будинок «А-2», гараж «Б» та споруди №1-4 по АДРЕСА_1. Крім того, в 2016 році на цій же земельній ділянці була зведена прибудова «а».

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що будів-ництво цих об'єктів нерухомого майна було здійснено з дозволу на виконання будівель-них робіт та з належно затвердженим проектом. Ця обставина свідчить про те, що садо-вий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами є об'єктом самочин-ного будівництва.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше не-рухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будують-ся на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного доку-мента, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч.3 та ч.5 цієї ж статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будів-ництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.16 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику засто-сування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочин-ного будівництва), позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітек-турним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Встановлено, що 20 лютого 2017 року ОСОБА_2 уклала зі ОСОБА_4 договір оренди землі (а.с.7-8), за яким ОСОБА_4 передала у користування позивача земельну ділянку для обслуговування зведеного садового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Однак з ухвали Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року (а.с.66-68) вбачається, що в період часу з 14 липня 2007 року по 11 травня 2017 року ОСОБА_4 перебувала в шлюбі зі ОСОБА_6 Земельна ділянка, на якій розташовується садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, був придбаний 2 липня 2013 року, тобто під час шлюбу. Ця обставина свідчить про те, що земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_6 надавав ОСОБА_4 письмову згоду на передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 Ця обстави-на свідчить про те, що визнання за позивачем права власності на садовий будинок з на-двірними будівлями та господарськими спорудами порушить права ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 не надали належні та до-пустимі докази на підтвердження того, що садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологіч-ним нормам та правилам, а також державним стандартам.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за ОСОБА_2 права влас-ності на садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 відсутні.

В матеріалах цивільної справи міститься звіт про проведення технічного обстежен-ня будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта (а.с.21-27), з якого вбачається, що садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що у вказаному письмовому доказі відсутня інформація про те, що садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відповідає буді-вельним, архітектурним, санітарним, екологічним нормам та правилам, а також держав-ним стандартам. Словосполучення «відповідає вимогам надійності та безпечної експлуа-тації» є поверховим та не свідчить про відповідність самочинного будівництва всім пере-ліченим вище нормам, правилам та стандартам.

З огляду на це суд вважає, що звіт про проведення технічного обстеження буді-вельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта є неналежним доказом в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.23 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику засто-сування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочин-ного будівництва), при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відпо-відає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утриман-ня суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові.

Згідно з ч.2 ст.53 ЦПК України як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Держав-ного реєстру атестованих судових експертів.

Встановлено, що ОСОБА_7 не внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів. Тому він не уповноважений виконувати судові експертизи. В звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єк-та навіть відсутнє попередження ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Аналіз цих обставин свідчить про те, що вказаний доказ є не висновком експерта, а лише письмовим доказом, який не може підтверджувати об-ставини, з'ясування яких потребує спеціальних знань.

З огляду на це суд вважає, що звіт про проведення технічного обстеження будівель-них конструкцій та інженерних мереж об'єкта є недопустимим доказом в розумінні ст.59 ЦПК України.

З журналу судового засідання від 24 липня 2017 року (а.с.74-75) вбачається, що у виконання ч.4 ст.10 ЦПК України суд роз'яснював представнику позивача ОСОБА_1 право заявили клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Однак представник позивача ОСОБА_1 категорично відмовилась від вжиття цього процесуального заходу.

Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови ОСОБА_2 у задоволенні пред'явленого нею позову.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Глибоцької сільської ради, Департаменту архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, ОСОБА_3 про визнання права власності на садовий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд: позивачем та його представником - протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду; відповідачами - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець