19 грудня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі: .
головуючого -судді - Сенаторова В.М.,
при секретарі - Явнюк К.Р.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Харківської міської ради, Державного підприємства «Український науково технічний Центр металургійної промисловості «Енергосталь», 3 особа КП Жилкомсервіс» про визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою та вселення, -
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила в судовому засіданні і просила:
- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що в м. Харкові, загальною площею становить 74,6 квадратних метрів.
- встановити наступний порядок користування кв. .№ 4, буд.№ 40 по вул. Пушкінській, що у м. Харкові: - ОСОБА_2 виділити у користування суміжні 4-ю кімнату площею 11.5 кв. м. та 5-ту кімнату площею 15,4 кв. м. - ОСОБА_3 виділити у користування 2-у кімнату площею 10,0 кв. м. з балконом, ОСОБА_4 виділити у користування 3-у кімнату площею 19,0 кв. метрів.
- вселити ОСОБА_2 у кв.№ 4, буд.№40 по вул. Пушкінській, що у м. Харкові.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 01 квітня 1999 року Українським державним науково-дослідним інститутом металів (на цей час є ліквідованим) було видано Свідоцтво про право власності на житло кв.№ 4, буд.№ 40 по вул. Пушкінській, що в м.Харкові ОСОБА_5 та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» в рівних частках. Загальна площа квартири становить 74,6 кв. м. Ільюшко Вадим Миколайович, ОСОБА_6 померли. Оригінал Свідоцтва на право власності на житло втрачено. Копія втраченого Свідоцтва про право власності на житло зберігається в органах БТІ та КП «Жилкомсервіс».
ДП УКРНТЦ ЕНЕРГОСТАЛЬ (правонаступник Українського державного науково-дослідного інституту металів) листом від 20.04.2017 року №1-22-1238 відмовив у видачі дублікату документу, мотивуючи тим, що у 2006 році будинок передано у власність міста технічні та право установчі документи передано до ПЖРЕП Київського району м. Харкова (правонаступник КП «Жилкомсервіс») згідно акту прийому-передачі 28.03.2017 року.
Харківська міська рада листом за вих. № 787/0/50-17 також відмовила у видачі дублікату втраченого документу мотивуючи зокрема тим, що відповідно до законодавства дублікат втрачено документу видає орган (або його правонаступник), який видав оригінал. КП «Жилкомсервіс» повідомив про відсутність оригіналів вказаних у акті прийому-передачі документів від 30.05.2006 р., у наявності стільки їх копії та відсутність правових повноважень видати дублікат Свідоцтва про право власності на житло. Про втрату документу позивач повідомляла Київський РО ХГУМВС України в Харківській області. Про втрату документу подано оголошення у газеті « Прем'єр » №118, від 27.05.2014 року.
Відповідно до ст.1 Закону України « Про інформацію» документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями передавання у часі та просторі. У листі Державної реєстраційної служби України від 15.01.2013 року №12-06-15-13 «Щодо видачі дублікатів втрачених або зіпсованих документів» зазначено, що чітке визначення терміна «дублікат» в чинному законодавстві відсутнє, проте з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат. Враховуючи, що Український державний науково-дослідний інститут металів ліквідовано, його правонаступник передав будинок та документи на будинок ПЖРЕП «Київського району», який також ліквідовано, правонаступник КП «Жилкомсервіс» видати дублікат втраченого документу не має правових повноважень.
Позивачка та 1 і 2 відповідачі квартирою володіють, в квартирі є зареєстрованими.
Відсутність право установчого документу на квартиру порушує права та охоронювані діючим законодавством України інтереси позивача.
Зокрема, у зв'язку з втратою оригіналу Свідоцтва на право власності на
житло не можливо розпорядитися своєю власністю, оформити спадщину.
Позивачка здійснила усі передбачені діючим законодавством України дії для відновлення втраченого документу у до судовому порядку, які до належного результату не призвели по незалежним обставинам, у зв'язку з чим звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту про право власності на житло. Однак Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 року справа №640/6473/17 ( залишена в силі Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року справа №22ц/790/3993/17 ) заява залишена без розгляду, гак як судом виявлено, що встановлення факту пов'язано з вирішенням спору про право.
Таким чином 1/5 частка квартири належить позивачці на підставі Свідоцтва на право власності на житло 01.04.1999 року. ОСОБА_6 мати позивачки померла 04 червня 2015 року, залишивши заповіт, яким свою 1/5 частки квартири заповіла позивачці.
ОСОБА_5 помер 13 березня 2016 року, заповіту не залишив.
Позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину: 1/5 частку квартири від своєї матері згідно заповіту та 1/10 частки квартири від свого батька згідно закону.
Відповідно до ст.1216,1217 ЦК України єдиними спадкоємцями померлих є позивачка (донька) та відповідач 2 (син).
Враховуючи, що оригінал Свідоцтва на право власності на житло втрачено, а його дублікат у встановленому порядку не можна отримати, приватний нотаріус Харківського міського округу ОСОБА_8 відмовила позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину.
Таким чином, позивачка звернулася до суду про визнання за нею права власності на 1/2 частку кв.№4, буд.№ 40, по вул. Пушкінській, що у м. Харкові, що розташована на 2 поверсі 6 поверхового будинку, та складається з 4 -х кімнат житловою площею 56,3 кв. метрів ,у тому числі 2-а кімната 10,0 кв.лд.,3-а кімната 19,4 кв.м., 4-я кімната 11,5 кв.м., 5-а кімната 15,4 кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., вбиральні 1,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору 4,2;2,2 кв.м. загальною площею квартири 74,6 кв. метрів. Ринкова вартість квартири згідно довідки про вартість майна складеної 26.06.2017 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Об'єднання професійних експертів» складає 998890,00 грн.
Враховуючи, що позивачка має право власності на 1/2 частку квартири вона просить суд визначити наступний порядок користування квартирою між співвласниками:
Позивачці виділити у користування суміжні кімнати 4 - ю кімнату площею 11.5 кв.м. та 5 кімнату площею 15,4 кв. м., ОСОБА_3 виділити 2-у кімнату площею 10,0 кв. м. з балконом, ОСОБА_4 виділити 3-у кімнату площею 19,0 кв. м.
Між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки у зв'язку з тим, він своєчасно не повідомив позивачку про смерть батька, після смерті батьків змінив у квартирі замки та ключі від квартири позивачці не дає, до квартири не пускає. Крім того, ОСОБА_4 придбав та поселив у квартирі собаку породи «Алабай». Відповідно до діючого законодавства України кожна особа має право користуватися та володіти своєю власністю, а тому позивачка просить суд ухвалити рішення про її вселення до вказаної квартири.
В судовому засідання представник позивачки ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.
Представники Харківської міської ради, Державного підприємства « Український науково технічний Центр металургійної промисловості « Енергосталь», Комунальне підприємство « Жилкомсервіс» в судове засіданні не зявилися, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.
Суд, вислухав думку представника позивача, перевірив матеріали справи, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено що 01.04.1999 року Українським державним науково-дослідним інститутом металів (правонаступником якого є ДП «УкрНТЦ «Енергосталь») було видано свідоцтво про право власності на житло: квартиру ОСОБА_5 та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, загальною площею - 74,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд.№40, кв.№4, яку було приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Оригінал даного свідоцтва було втрачено.
Відповідно до п.53 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акту на право приватної власності на землю, державного акту на право власності на землю, державного акту на право власності на земельну ділянку йому необхідно подати органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа).
Відповідно до листа Харківської міської ради №787/0/50-17 від 28.03.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі дублікату втраченого документу, що підтверджує право власності на квартиру №4, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд.№40, у зв'язку з тим, що територіальна громада в особі Харківської міської ради не є правонаступником Українського державного науково-дослідного інституту металів, який видавав свідоцтво про право власності надану квартиру
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №555238 та серії І-ВЛ №444606 Відповідно до п.2 рішення XIV сесії IV скликання Харківської міської ради Харківської області від 01.02.2006 р. №17/06 відповідачем ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» був переданий у комунальну власність міста Харкова жилий будинок за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд.№.40
ОСОБА_9 прийому - передачі від 30.05.2006 року технічна документація та паспортний облік мешканців будинку №40, що знаходиться по вул. Пушкінська в м. Харкові були передані ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» в ПЖРЕП-4 Київського району м. Харкова
Як вбачається з відповіді комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1731/3 від 15.09,2017 року, реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 року проведено комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1999 року Українським державним науково-дослідним інститутом металів (правонаступником якого є ДП «УкрНТЦ «Енергосталь») Аналогічна інформація відображена в технічному паспорті на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд.№40, кв.№4, який виконаний КП «Харківське міське БТІ» 19.04.1999 року.
ОСОБА_9 відповіді комунального підприємства «Жилкомсервіс» вбачається, що дане підприємство не є правонаступником КЖЕП-4, всі документи були передані до архіву.
Відповідач ОСОБА_2, як одна із співвласників квартири АДРЕСА_3 зверталася до Київського РО ХГУМВС України в Харківській області з заявою про втрату документів на вищевказану квартиру, на підставі якої було проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що обставини втрати документів на квартиру їй невідомі та до ОВС вона звернулася з метою отримання допомоги у їх відновленні.
Крім того, в газеті "Прем'єр» №118, від 27.05.2014 року, розміщено оголошення про втрату документів на квартиру на ім'я ОСОБА_5, свідоцтво про приватизацію, технічний паспорт та інші (а.с.53);
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. З ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
ОСОБА_9 зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
ОСОБА_9 зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Верховний Суд України 04.04.2011 року при розгляді справи №3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив такий правовий висновок , що згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищевказаної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.
Так, згідно наданих суду документів, вбачається, що позивач, у зв'язку з втратою оригіналу свідоцтва на право власності на житло не може розпорядитися своєю власністю, а саме квартирою №4, що знаходиться в будинку №40 по вул. Пушкінська в м. Харкові, що належить ОСОБА_2 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, пряницькому В.С. на праві спільної сумісної власності, що порушує права та охоронювані діючим законодавством України інтереси позивача. При цьому, позивач здійснив усі необхідні дії для відновлення втраченого документу у досудовому порядку, однак до потрібного результату це не призвело.
Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.
ОСОБА_9 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ч,2 ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, є обґрунтованими та доведеними, оскільки право власності позивача на 1/2 частину квартири №4, що знаходиться в будинку №40 по вул. Пушкінська в м. Харкові жодною особою не оспорюється, зареєстровано в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.04.1999 року Українським державним науково-дослідним інститутом металів у відповідності до діючого законодавства України, що діяло на момент виникнення права власності.
Крім цього, в судовому засіданні встановлено 1/5 частка квартири належить позивачці на підставі Свідоцтва на право власності на житло 01.04.1999 року. ОСОБА_6 / мати позивачки / померла 04 червня 2015 року, залишивши заповіт, яким свою 1/5 частки квартири заповіла позивачці. ОСОБА_5 помер 13 березня 2016 року, ,заповіту не залишив. Позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину: 1/5 частку квартири від своєї матері згідно заповіту та 1/10 частки квартири від свого батька згідно закону.
Відповідно до ст.1216,1217 ЦК України єдиними спадкоємцями померлих є позивачка (донька) та відповідач ОСОБА_4 (син).
Таким чином ОСОБА_2 є власником 1/2 частки АДРЕСА_4, яке складається з 4 кімнат житловою площею 56,3 кв. метрів,у тому числі 2-а кімната 10,0 кв.м., 3-а кімната - 19,4 кв.м., 4 - я кімната - 11,5 кв.м., 5-а кімната - 15,4 кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., вбиральні 1,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору 4,2; 2,2 кв.м. загальною площею - 74,6 кв. метрів.
Відповідач ОСОБА_4 є власником 3/10 частки вказаної квартири / 1/5 частка + 1/10 після смерті батька = 3/10/, ОСОБА_3 1/5 частка вказаної квартири.
На вказані частки можна виділити:
-ОСОБА_2 на її 5/10 частки 3 ю кімнату площею 11,5
кв. м та 4 кімнату 15,4 кв.м.,
-ОСОБА_4 на його 3/10 частки 2 у кімнату площею 19,4 кв.м.,
-ОСОБА_3 на його 2/10 частки 1- у кімнату площею 10 кв.м.
з балконом інші приміщення залишити в загальному користуванні. В цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
При визначенні порядку користування приміщеннями суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.
У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для
припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.
Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, в тому виходячи з того, що ОСОБА_2 є власником ? спірної квартири, то вона підлягає вселенню у кв. № 4, буд..№ 40 по вул. Пушкінській м. Харкова.
Керуючись ст. ст. 81, 82, 258, 259, 260, 264, 265 ЦПК України, 358 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Харківської міської ради, Державного підприємства «Український науково технічний Центр металургійної промисловості «Енергосталь», 3 яособа КП Жилкомсервіс» про визнання права власності на 1/2 частку квартири, встановлення порядку користування квартирою та вселення задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5 загальною площею 74,6 кв.м.
Встановити порядок користування кв.№4, буд. №40 по вул. Пушкінській, м. Харкова:
- ОСОБА_2 виділити у користування суміжні 4-ю кімнату площею 11.5 кв. м. та 5-ту кімнату площею 15,4 кв. м.;
- ОСОБА_3 виділити у користування 2-у кімнату площею 10,0 кв. м. з балконом.
- ОСОБА_4 виділити у користування 3-у кімнату площею 19,0 кв. м.
Вселити ОСОБА_2 у кв.№4, буд.№ 40 по вул. Пушкінській, м. Харкова.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя -