АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Пащенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Святошинський-2», Київська міська рада, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, об'єднаною з позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Кивміськбуд», треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Святошинський- 2», Київська міська рада про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року,

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, код ділянки 75:225:108, розташованій по вул. Святошинській, укладений 20 березня 2015 року між Київською міською радою та Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» ( далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд»).

У жовтні 2016 року до суду з аналогічним позовом звернулась ОСОБА_1

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року вказані позови об'єднані в одне провадження для спільного розгляду.

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ПАТ «ХК «Київміськбуд» здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці, кадастровий номер НОМЕР_1, що 05 вересня 2016 року представники ПАТ «ХК «Київміськбуд» спробували самовільно розпочати будівництво, в результаті чого постраждали люди та майно, позивачу ОСОБА_2 було розбито голову. Вжиття заходів забезпечення позову необхідно для уникнення жертв.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом не враховані наслідки діяльності відповідача, їх суспільний резонанс та реальна загроза неможливості виконання рішення суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представники ПАТ «ХК «Київміськбуд» - Варицький Є.В. та Київської міської ради - Перепелицін К.М. просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з предмету та підстав позову та тієї обставини, що заборона будівництва на земельній ділянці не стосується предмету позову - договору оренди земельної ділянки. Оскільки виконання рішення суду у разі задоволення позову може стосуватися лише недійсності оскаржуваного договору оренди, а не його наслідків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заборона ПАТ "ХК "Київміськбуд" здійснювати будівельні роботи з метою запобігання можливим жертвам при такому будівництві не стосується предмета спору та відповідно до положень ст. 151 ЦПК України не може слугувати підставою для забезпечення позову.

З пояснень представників сторін в судовому засіданні встановлено, що з 2016 року будівельні роботи на спірній земельній ділянці не проводяться.

З огляду на вказану обставину доводи позивачів про існування можливості утруднення виконання рішення суду про задоволення позову ґрунтуються на припущеннях.

Інших підстав для забезпечення позову подана заява не містить.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді:

Справа № 759/14162/16

Апеляційне провадження №22-ц/796/11442/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.