У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Шацький районний суд Волинської області рішенням від 22 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 1 грудня 2016 року, позов ОСОБА_5 задовольнив частково: встановив факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в період з 1 січня 2004 року до 11 червня 2013 року; визнав об'єктами спільної сумісної власності сторін індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. та індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.; визнав за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частки зазначених будинків та земельних ділянок площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та площею 0,2136 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що знаходяться за вказаними адресами; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 1 грудня 2016 року залишив без змін.

29 червня 2017 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2017 посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), статті 14 та 16 Закону України «Про право власності», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала рішення та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня та 25 серпня 2011 року, 4 липня 2012 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та встановлюючи факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року до 13 червня 2013 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1984 року до 12 травня 1999 року, однак після розірвання шлюбу продовжували вести спільне господарство, мали спільний побут та бюджет до 13 червня 2013 року. Крім того, визнаючи за позивачем право власності на Ѕ частину спірного майна, суди дійшли висновку, що це майно придбано й збудовано сторонами за спільні кошти та внаслідок спільної праці.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2011 року не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі судові рішення та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави того, що суди не з'ясували фактичних обставин справи, зокрема, який закон регулював спірні правовідносини сторін на час придбання спірного майна.

В інших рішеннях та ухвалах Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- відмовив у задоволенні позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання сторонами однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частину домоволодіння, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна набутого до 1 січня 2004 року, без визначення ступеня участі позивача у створенні спільної часткової власності (рішення від 4 липня 2012 року);

- погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з іншою особою виключає право на застосування положень статті 74 СК України (ухвала від 13 липня 2011 року);

- відмовив у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання, оскільки одна із сторін у спірний період перебувала у шлюбі з іншою особою (рішення від 25 серпня 2011 року).

У судових рішеннях, наданих для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко