Справа №: 398/751/17
провадження №: 2/398/1435/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

за участі секретарів: Дудченко О.Ю., Шостак А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_1 до Травневської (раніше Пролетарської) сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Травневської (раніше Пролетарської) сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, де просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» розміром 7,90 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Травневської (раніше - Пролетарської) сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3, померлої 18 червня 2014 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №407418.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2014 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) площею 7,90 га ріллі, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пролетарської сільської ради Олександрійського району, яка належала її матері ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №407418, виданого Олександрійською РДА.

Оформити державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, її мати ОСОБА_3 не встигла та заповіту на випадок своєї смерті не складала.

Але відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм держанні актів на право власності на землю.

У звязку з втратою сертифіката про право на земельну частку (пай) від 17.12.2012р. серії РН №407418 нею було надано оголошення у газеті «Сільський Вісник» №7(2353) за 18 лютого 2017р..

Коли вона звернулась до нотаріуса по питанню оформлення спадщини, то приватний нотаріус постановою від 03.03.2017 р. відмовила їй у видачі свідоцтва пославшись на відсутність правовстановлюючого документа, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач, відповідач та третя особа на розгляд справи не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від відповідача та третьої особи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, будь яких заперечень не висловили. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Представник позивача підтримав позов з підстав зазначених в ньому. Пояснив, що в звязку з укладенням шлюбу позивач змінила прізвище з «Кустова» на «Клочок», що підтверджується свідоцтвом про шлюб наданим до позову. Державний акт на право власності на земельну ділянку на ОСОБА_3 не видавався, що підтверджується довідкою, яку він надав до суду. Крім того надав до суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_4, який народився 30.11.1992 року та пояснив, що він є повнолітнім та не спілкується з сестрою. З тої інформації, яка відома позивачу, то брат проживає в м.Одесі, але його адреса їй не відома, заяви про прийняття спадщини він не подавав.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, померла 18 червня 2014 року (а.с.5).

Внаслідок чого відкрилась спадщина на земельну частку (пай), номер ділянки на плані №371-1 та №371-2, загальною площею 7,90 га., що розташована на території Травневської (колишньої Пролетарської) сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яка була виділена їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члену колишнього КСП «Світанок» та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 407418, що підтверджується розпорядженням голови Олександрійської РДА № 487-р від 17.07.2006 р. «Про передачу в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай)» (а.с.15).

Згідно із ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» - При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.

Як розяснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст.1262 ЦК України дружина та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги. Їх частки у спадщині є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач, тобто донька померлої - ОСОБА_5, яка проживала та була зареєстрована разом з померлою, що підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету №36 (а.с.9).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживаввввввв разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Родинність відносин між померлою та спадкоємцем підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження та не оспрюється відповідачем (а.с. 6).

03 березня 2017 року приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на земельну ділянку, подання яких для отримання свідоцтва про право на спадщину передбачено п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 16).

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення до суду спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки мати позивача набула право на земельну ділянку, позивач має право успадкувати ці майнові права як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом після її смерті на підставі ст.1262 ЦК України.

Відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки у разі втрати сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

З урахуванням того, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, іншого способу, ніж довести в судовому порядку своє право, не існує, тому суд дійшов висновку, що інтереси позивача мають бути захищені шляхом визнання за нею права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» розміром 7,90 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Травневської (раніше - Пролетарської) сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3, померлої 18 червня 2014 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №407418.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом того ж строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя