Справа № 204/3924/17
Провадження № 4-с/204/40/17
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2017 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Олішевської К.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на бездіяльність Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

в с т а н о в и в:

04 липня 2017 року до суду надійшла вищезазначена скарга, у якій заявник просить зняти арешт з рухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (09.02.1981р.н., ІПН НОМЕР_1), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №14896066, 06.06.2012р., Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, державний виконавець Баздирева С.В., зареєстровано 19.06.2012р. за №12636561 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №14896066, відкрите на підставі виконавчого листа №2-929 виданого 21.09.2006р. Ленінським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі про стягнення з заявника аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. 06 червня 2012р. державним виконавцем Баздиревою С.В. було накладено арешт на належне заявнику рухоме майно та оголошено заборону на його відчуження лише в межах суми боргу. Приймаючи дане рішення, виконавець помилково виходив з того, що за заявником мається заборгованість. Однак в дійсності, жодної заборгованості не існувало, оскільки заявник щоквартально проводить звірку щодо правильності та своєчасності сплати аліментів. Факт відсутності у заявника заборгованості підтверджується виданою державним виконавцем Борисовою С.В. довідки про відсутність заборгованості №7983/17 від 16.05.2017р. Про те, що державним виконавцем було прийнято рішення про арешт майна, заявнику стало відомо 27.03.2017р. Від державного виконавця заявник не отримував копії постанови про накладення арешту. 16.05.2017р. у звязку з тим, що в дійсності у заявника немає ніякої заборгованості, заявником, у відповідності до ч.1 ст.15 та вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», було подано клопотання про зняття вищезазначеного арешту. Обґрунтовуючи своє клопотання заявник виходив з того, що у нього відсутня заборгованість із сплати періодичних платежів, що підтверджується вищенаведеною довідкою державного виконавця №7983/17. Крім того, згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №2-929, складеного державним виконавцем, безспірно вбачається періодичність сплати заявником в добровільному порядку аліментів, призначених судом. 26.06.2017р. заявником була отримана відповідь начальника Чечелівського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області №3898/13, із змісту якої вбачається, що для зняття арешту заявнику необхідно звернутись до суду. Мотивуючи своє рішення начальник керувався ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, зазначена норма права до існуючих правовідносин не застосовується, так як вона містить в собі загальні приписи прав і обовязків виконавців. Частина 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тобто, зазначена норма не містить конкретних приписів щодо порядку накладення арешту та його зняття, а тому, посилання на зазначену норму права при відмові у знятті арешту є неспроможним. За логікою державного виконавця відомості про арешт на рухоме майно в межах суми боргу повинні міститись до досягнення донькою заявника вісімнадцятирічного віку, а у випадку її навчання у ВНЗ - двадцяти трьох років. Наявність відомостей про арешт позбавляє заявника права відчужити належний йому автомобіль марки Mazda 2004р.в. Зазначений автомобіль щорічно втрачає свою вартість і 2023 році, коли доньці заявника виповниться 18 років, його вартість буде дорівнювати нулю. Вважає, що арешт підлягає зняттю в порядку та на умовах п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів.

Заявник в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги, викладені в скарзі, підтримав та просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, а також не скористались правом надання заперечень.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

21 вересня 2006 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська був виданий виконавчий лист №2-929 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що набрав чинності і підлягає негайному виконанню.

Постановою державного виконавця Соловей О.О. Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12 вересня 2007 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-929 виданого 21.09.2006р. Ленінським районним судом (а.с.11).

Постановою державного виконавця Баздиревою С.В. Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 06 червня 2012р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.10).

Вищевказане обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №12636561 від 19.06.2012 року, що підтверджується Витягом з вказаного реєстру від 27.03.2017 року за № 51823533 (а.с.5).

Згідно із довідкою про відсутність заборгованості державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ ОСОБА_3 від 16.05.2017р. за вих. №7983/17, яка видана ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому, що він дійсно сплачує аліменти, згідно з виконавчим листом № 2-929 від 21.09.2006р. виданим Ленінським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 300грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, 26.05.2005р.н. Станом на 16.05.2017р. заборгованності за виконавчим листом немає (а.с.6).

16 травня 2017 року заявником у відповідності до ч.1 ст.15 та вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» було подано клопотання про зняття вищезазначеного арешту на імя начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8).

Відповідно до листа начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 15.06.2017р. за вих. №3898/13 надісланого на імя ОСОБА_1, зазначено, що зняти арешт з рухомого майна, належного Вам, який накладено постановою Красногвардійського відділу державної виконаної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 06 червня 2012 року неможливо, керуючись ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - державний виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень і неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, а саме: за виконавчим листом №2-929 від 21.09.2006 року виданий Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 300грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею повноліття, встановлений судом розмір аліментів підлягає індексації згідно із законом і не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом. Для зняття арешту можете звернутися до суду (а.с.9).

Згідно із ч.1 ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Таким чином, на цей час не існує підстав для звернення стягнення на майно заявника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів ним погашена повністю, що підтверджено розрахунком заборгованості по в/листу №2-929 у розмірі 300грн. щомісячно (а.с.7), аліменти сплачуються щомісячно у визначеному судом розмірі, а тому відпали і підстави для арешту майна заявника.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що заявник в інший спосіб, окрім як звернутись із відповідною скаргою до суду для захисту свого права власності, не можуть захистити своє порушене право, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.383-388 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на бездіяльність Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити повністю.

Зняти арешт з рухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (09.02.1981р.н., ІПН НОМЕР_1), накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №14896066, 06.06.2012р., Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, державний виконавець Баздирева С.В., зареєстровано 19.06.2012р. за №12636561 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Тітова