провадження № 2-з/294/7/17
справа № 294/1330/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Лесько М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» та ОСОБА_2 про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №1188 від 08.10.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» та позивачем; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» на свою користь суму 1737,93 доларів США.

Крім того, до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» (код юридичної особи: 40352937), що обліковуються на рахунку №9, відкритому в АТ «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805, в межах заявлених позовних вимог на суму 1737,93 доларів США, що на момент звернення позивача до суду у національній валюті становило 45360,00 грн. згідно курсу НБУ.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Так, згідно зі ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про право власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, закон повязує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з заявником, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

До того ж види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Так, звертаючись до суду із вимогою про накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на рахунку №9, відкритому в АТ «ОСОБА_3 Аваль», заявником не надано підтверджуючих документів, які б слугували належними та допустимими доказами належності цього поточного рахунку відповідачу на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Таким чином, вивчивши матеріали справи та поданої заяви про забезпечення позову, враховуючи, що заявником не обґрунтовано необхідності накладення арешту та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи предмет та підстави звернення до суду із заявленим позовом, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача.

Враховуючи наведене вище обґрунтування та керуючись статтями 151 - 153, 210 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів.

Ухвала суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: М.О. Лесько