У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 45972363 з примусового виконання виконавчого листа № 346/982/14 від 25.12.2014 року, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумів розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. 12.01.2015 року державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої разом із супровідним листом № 13-245/15 від 12.01.2015 року надіслано для відома та виконання сторонам виконавчого провадження. В ході виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, зокрема щодо встановлення наявності доходів та майна у боржника ОСОБА_1, за результатами яких встановлено, що земельні ділянки за боржником не значаться, транспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровані, у базі Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 як найманий працівник відсутній, на обліку як пенсіонер не перебуває, на обліку в органах ДПС не перебуває. 30.10.2017 року надійшла відповідь з ДПС України про надання інформації щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 17.11.2017 року державним виконавцем надіслано виклик боржнику на 10 год. 00 хв. 22.11.2017 року, що підтверджується реєстром рекомендованих листів, однак ОСОБА_1 за викликом державного виконавця не з»явився, про що складено акт державного виконавця, що свідчить про те, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа. А тому враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення своєчасного, повного виконання рішення суду просить суд винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконані судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у звязку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Поняття «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішення» означає як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо)

При цьому особа, яка має невиконані зобовязання не може вважатися винною, поки не буде наведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, з участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних відносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

У звязку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у т.ч. про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням з матеріалів справи не вбачається.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про призначення примусового виконання рішення, або докази отримання виклику державного виконавця для дачі пояснень з приводу невиконання вищевказаного виконавчого провадження.

А тому на підставі викладеного, враховуючи, що факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на ОСОБА_1 не доведено, суд приходить до переконання, що подання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук