У Х В А Л А

03 листопада 2017 року Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тітова Т.А.., розглянувши заяву розглянувши ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Донецька залізниця» в розмірі 24686,97 грн.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2017 року заявнику ОСОБА_1 Ясинуватським загоном воєнізованої охорони ДП «Донецька залізниця» було видано довідку про наявну заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 24686 грн. 97 коп.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою ДП «Донецька залізниця» () є адреса: м. Донецьк, вул. Артема, 68. Адресою Ясинуватського загону воєнізованої охорони ДП "Донецька залізниця", який є відокремленим структурним підрозділом підприємства, є адреса: Донецька область, м. Ясинувата, вул. Октябрська, 164 а.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк та м. Ясинувата Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Оскільки довідка про заборгованість видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, у суду виникає обєктивний сумнів щодо достовірності даних, зазначених у наданій заявником довідці.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011р."Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження "наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) (1618-15), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (435-15) (далі - ЦК)).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що зазначена в заяві заборгованість не може бути стягнута в безспірному порядку шляхом видачі судового наказу і приходить до висновку щодо наявності спірних правовідносин. Як передбачено п. 2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із заяви і поданих документів про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості вбачається спір про право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96, 100, 101, 256,257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, з Державного підприємства «Донецька залізниця».

Розяснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Позивач у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.А. Тітова

03.11.2017