Справа № 494/597/17
Провадження № 2/494/372/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

05.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом в сумі 16288 грн. 50 коп.

На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, відповідно до укладеного договору б/н від 10.07.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредит. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 12.06.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 16288 грн. 50 коп. Заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 1186.74 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6264.86 грн., заборгованість за пенею 7585.07 грн.; штрафні санкції в розмірі 500.00 грн.(фіксована частина) та 751.83 грн. (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп.

В судове засідання 25.07.2017 року та 29.08.2017 року представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим 05.07.2017 року подав до суду заяву (а.с. 2) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судовому засіданні 29.08.2017 року позов визнала частково. Вказала, що не має можливості сплачувати кредит, оскільки знаходиться у декретній відпустці. Після виходу на роботубуде сплачувати кредит. Також вказала, що нараховані відсоткі та пеня занадато перевищують отриманий кредит.

Врахувавши думку представникапозивача, викладену ним в його письмовій заяві, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.07.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Договір був укладений шляхом підписання заяви (а.с.10), який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.12-26) складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником заяви.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконував.

У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу».

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…».

Станом на 12.06.2017 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 16288 грн. 50 коп.:

-заборгованість за кредитом 1186 грн. 74 коп.;

-заборгованість по процентам за користування кредитом 6264 грн. 86 коп.;

-заборгованість за пенею 7585 грн. 07 коп.;

- штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) 751 грн. 83 коп.

Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.6-9).

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання»

Згідно з частиною третьої статті 551 ЦК України «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення».

В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею.

Суд вважає зменшити розмір заборгованості за пенею з суми 7585 грн. 07 коп. до 5549 грн. 07 коп., виходячи з наступного.

Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст.ст.6, 627 ч.1 ЦК України, визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків та пені за користування кредитом, значно перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити розмір заборгованості за пенею з суми 7585 грн. 07 коп. до 5549 грн. 07 коп.

При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 16288 грн. 50 коп. до 14252 грн. 50 коп.

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14252 грн. 50 коп.

Крім того, з відповідача відповідно до статті 88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1400 грн. 00 коп., сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні з позовом до суду у тій частині, в якій задоволено позов.

Керуючись статями 10, 11, 169, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, статями 526, 530, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, Паспорт серії КЕ №014543 виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 24.10.1995 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" (МФО 305299, , р/р № 3111) заборгованість у загальному розмірі 14252 (чотирнадцять тисяч двісті пятдесят дві) грн..50 коп. та судові витрати у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн.. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31.08.2017 року.

Суддя І.А. Римар