Справа №333/6916/17
Провадження №6/333/237/17
У Х В А Л А

Іменем України

24.11.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

при секретарі Мінаєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2. про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до помешкання боржника, посилаючись на те, що На виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 50540266 по виконанню виконавчого листа № 333/7602/15-ц, виданого 21.01.2016 року Комунарським районним судом ОСОБА_1, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_5, 27.08.2006 року, у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

Заходами вжитими державним виконавцем, з метою виявлення майна та доходів боржника, встановлено, що боржник ОСОБА_3 відповідно до відповіді ДПІ в Комунарському районі м. Запоріжжя на податковому обліку не перебуває, рахунки в установах банків відсутні; згідно відповіді АІС «Автомобіль» автотранспортний засіб за боржником не зареєстровано, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на яку накладено арешт, відповідно до даних ПФУ доходів не має.

28.09.2017 року виходом державного виконавця за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова 3-32, двері ніхто не відчинив. Майновий стан перевірити не виявилось можливим.

26.04.2016 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на все майно боржника та внесено запис про реєстрацію обтяження.

На протязі тривалого часу виконання рішення суду являється неможливим.

05.10.2017 року виходом державного виконавця за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова 3-32, двері ніхто не відчинив. Майновий стан перевірити не виявилось можливим, про що складено акт державного виконавця.

« 10.08.2017 року державним виконавцем направлено запит до управління державної реєстрації фізичних осіб, для надання інформації стосовно осіб, які прописані за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Парамонова 3-32.

Відповідно до відповіді адресного бюро боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.01.2004 року.

13.10.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Парамонова 3-32, , про що складено відповідний акт державного виконавця, що двері ніхто не відчинив. Майновий стан перевірити не виявилось можливим.

Згідно відповіді УПФУ від 07.09.2017 року боржник не працює та пенсію не отримує. Згідно відповіді ДПС від 07.09.2017 року за боржником розрахункові рахунки відсутні.

21.09.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника, а саме: м. Запоріжжя, вул. Парамонова 3-32, про що складено відповідний акт державного виконавця, що двері ніхто не відчинив. Божнику залишено вимогу/виклик боржнику на 28.09.2017 року.

Станом на 15.11.2017 сума боргу по сплаті аліментів становить 7650,00 грн.

Сторони до судового засідання не зявилися.

Вивчивши матеріали подання і виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України і статті 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якому перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 376 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає зазначене подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Разом з тим, в матеріалах подання відсутні будь-які данні про те, що саме боржник проживає в зазначеній у поданні квартирі, або в ній знаходиться майно, яке належить йому на праві власності.

Також в поданні відсутні дані про те, хто на час звернення до суду є власником, зареєстрований і фактично проживає в помешканні, до якого просить дозволити примусове проникнення державний виконавець. Таким чином, рішення суду про дозвіл на примусове проникнення у житло може призвести до порушення прав інших осіб.

Крім того, в матеріалах подання відсутні докази того, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведенні виконавчих дій.

При цьому Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, відповідно до змісту вище зазначених норм закону, є наявність обставин, які свідчать про те, що боржник безпідставно чинить перешкоди для перевірки його майнового стану, опису, арешту і вилучення з квартири чи іншого житла, належного йому майна, що значно ускладнює чи робить неможливим виконання судового рішення (виконавчого документа).

Аналіз вказаних норм закону підтверджує, що перелік підстав для застосування ст.376 ЦПК України і здійснення примусового проникнення в житло є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, подання державного виконавця не містить підстав для застосування вказаної норми закону і здійснення примусового проникнення в житло.

Примусове проникнення до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Суд вбачає, що вчинені державним виконавцем дії у вище зазначеному виконавчому провадженні не є достатніми і такими, що дають підстави для вирішення питання щодо примусового проникнення до житла.

Керуючись ст.ст.1, 3, 30, 64 Конституції України, ст.ст.14, 376 ЦПК України, ст.11, Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2. про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_3 відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати начальнику Комунарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.Г. Ярошенко