Провадження 22-ц/790/5083/17 Головуючий 1-ої інстанції - Проценко Л.Г.
Справа №642/6583/16-ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії -Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 треті особи: Харківська міська рада, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасова Наталя Вікторівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнанні право власності на 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. При цьому посилався на те, що за життя мати 21 серпня 1993 року придбала у ОСОБА_7 1/2 частину житлового будинку загальною площею 53,9 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу було укладено та зареєстровано на Об'єднаній Харківській товарно-сировинній біржі «Україна» за №886 та 12 жовтня 1993 року договір зареєстровано в НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6 Але приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Н.В. відмовила йому у видачі свідоцтва права на спадщину у зв'язку з тим, що вказаний договір купівлі-продажу є неналежним правовстановлюючим документом.

В подальшому позов уточнено в якості відповідача залучено співвласника будинку ОСОБА_4, у зв'язку з чим змінено статус Харківської міської ради на 3-ю особу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав та просив розглядати справу у його відсутність.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Н.В. в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила розглядати справу у її відсутність.

Представник Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення в яких вважав, що позов задоволенню не підлягає через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, розбіжностях в розмірах земельної ділянки та самовільно побудованих на ній споруд.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тарасова Н.В., про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 1993 року зареєстрованого на Об'єднаній Харківській товарно- сировинній біржі «Україна» за №886 ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_7 ? частину житлового будинку загальною площею 53,9 кв.м, житловою площею 44,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та 12 жовтня 1993 року договір зареєстровано в НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6 (т.1 а.с.11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16 травня 2015 року, після смерті якої ОСОБА_3 звернувся з заявою від 15 лютого 2016 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Тарасової Н.В. про прийняття спадщини, оскільки чоловік спадкодавця ОСОБА_8 від права на прийняття спадщини відмовився. (а.с.16)

Як вбачається зі спадкової справи № 1/2015 (т.1 а.с.55-70) приватного нотаріуса Тарасової Н.В. 10 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Також 10 листопада 2015 року ОСОБА_8 відмовився від права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на користь ОСОБА_3

Про те, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_3, вчинено відповідний запис за №183.

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10 листопада 2015 року та 17 листопада 2015 року після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Тарасовою Н.В. заведено спадкову справу у спадковому реєстрі № 58189948, у нотаріуса № 1/2015р.

Відповідно довідки про склад сім'ї Адміністрації Ленінського району Харківської міської ради від 12 жовтня 2015 року в АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 13 жовтня 1993 року та до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6

15 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з заявою про роз'яснення дій щодо оформлення спадщини (1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 ), яку він прийняв після смерті матері ОСОБА_6

З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Тарасової Н.В. від 15 лютого 2016 року на адресу ОСОБА_3 вбачається, що єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 є син ОСОБА_3, який прийняв спадщину, оскільки подав відповідну заяву. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_8 від права на прийняття спадщини відмовився. Інших спадкоємців передбачених законом немає. Спадщина складається з 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, який спадкодавиця придбала за договором купівлі-продажу посвідченого Харківською товарно-сировинною біржею 21 серпня 1993 року, реєстраційний №886, зареєстрований Харківським міським бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 1993 року за №2435141.

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Тарасової Н.В. від 11 липня 2016 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (т.1 а.с.19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності ОСОБА_6 на ? частину спірного житлового будинку було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 1993 року зареєстрованого на Об'єднаній Харківській товарно-сировинній біржі «Україна» за №886 та 12 жовтня 1993 року в Харківському міському бюро технічної інвентаризації за №2435. Позивач ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_6, прийняв спадщину в установлений законом строк.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, що договір купівлі-продажу є недійсним та за життя ОСОБА_6 не набула права власності на ? частину спірного житлового будинку, зводяться до тлумачення норм законодавства на власний розсуд апелянта та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції. Апелянтом не враховано, що згідно ч. ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на час укладання та реєстрації договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Крім того, як вбачається з матеріалів справи право власності на спірну частину будинку 12 жовтня 1993 року зареєстроване в Харківському міському бюро технічної інвентаризації за №2435, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, та не визнавалося недійсним у судовому порядку.

Твердження апелянта, що рішенням суду першої інстанції визнано право власності на об'єкти самочинного будівництва є помилковими, оскільки рішенням суду першої інстанції визнано право власності на ? частину житлового будинку, яка належала ОСОБА_6 за життя та було зареєстровано в установленому законом порядку.

З інвентаризаційної справи вбачається, що гараж літ. «М» є самочинним будівництвом та інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в експлуатацію не приймався, у зв'язку з чим не є об'єктом права власності та відповідно спадкоємець не набув права власності на нього в порядку спадкування.

Крім того матеріали інвентаризаційної справи не містять належних та допустимих доказів та відповідні докази не були надані під час апеляційного розгляду справи, що встановлення перегородки в приміщенні 2-6 в житловому будинку літ. «А-1» належить до самочинного будівництва. Згідно матеріалів справи вбачається, що самочинним будівництвом є гараж літ. «М».

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: