Справа № 739/988/17 Провадження № 22-ц/795/1646/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Іващенко А. І. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Халимон Т.Ю.,
за участю:заявника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду від 27 липня 2017 про визнання неподаної та повернення його заяви про встановлення факту розірвання шлюбу, як незаконну за формою та за змістом, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з доводами апеляційної скарги, окреме провадження, в порядку якого заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу, не передбачає постановлення судом будь-яких ухвал, в тому числі і про залишення заяви без руху, проте суддя безпідставно застосував норми позовного провадження до його заяви, поданої в порядку окремого провадження, а тому незаконно спочатку залишив його заяву без руху, а в подальшому визнав його заяву не поданою. У зазначеній справі як сторона бере участь лише заявник ОСОБА_5, без будь-яких заінтересованих осіб. Позовне провадження можливо лише у справі про розірвання шлюбу, а його шлюб розірвано 13.03.2003 Київським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану, і від суду вимагалось лише встановлення такого факту своїм рішенням, на підставі чого він зможе отримати належний документ про розірвання шлюбу. Вимогу судді щодо виготовлення поданої до суду заяви українською мовою вважає також незаконною та такою, що порушує положення статті 8 Закону України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 № 5029-УШ та закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу між ним, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 Київським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану 13.03.2003, актовий запис за № 102, оскільки архів актових записів цивільного стану вищезазначеного відділу знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян такий актовий запис не виявлено, і він позбавлений можливості оформити належний документ про розірвання шлюбу.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІУ ЦПК «Окреме провадження».

Отже, на справи окремого провадження поширюються загальні правила, передбачені статтею 121 ЦПК України щодо залишення позовної заяви без руху, повернення заяви.

Відповідно до положень ч.4 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначенні у ст. 258 ЦПК України.

Відповідно до зазначеної норми Закону України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт; до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Наведене дає підставі для висновку про обґрунтованість вимоги суду першої інстанції щодо необхідності зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересованих осіб. Зокрема, оскільки заяву про встановлення факту розірвання шлюбу подано одним із подружжя, то другий з подружжя у такій справі є заінтересованою особою.

Отже, суддя суду першої інстанції мав законні підстави для залишення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту розірвання шлюбу без руху та визнання в подальшому заяви неподаною у зв'язку з тим, що заявником не вказано заінтересовану особу у справі.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що згідно з листом Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.02.2017 № 1344/03.1-33, доданим до заяви ОСОБА_5, заявнику необхідно вирішувати питання щодо поновлення актового запису цивільного стану відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793; заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Згідно з пунктом 3.12. Правил, відмова в поновленні актового запису цивільного стану може бути оскаржена в судовому порядку (шляхом подання адміністративного позову).

Відповідно до статті 7 ЦПК України, мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно з ч.3 ст.14 цього Закону, сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Посилаючись на необхідність подання ОСОБА_5 заяви державною українською мовою, суддя суду першої інстанції не врахував наведені вище положення ч.3 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», які допускають подачу до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених регіональною (зокрема, російською) мовою, з перекладом, у разі необхідності, на державну мову, та не врахував те, що ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі та посилається на відсутність у нього фінансової спроможності нести будь-які витрати по справі.

З огляду на викладене, ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду від 27 липня 2017 року належить змінити в частині мотивів визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_5, оскільки вимога щодо подачі заяви, викладеної державною мовою, не в повній мірі відповідає вимогам статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» та обставинам справи. В іншій частині - щодо необхідності зазначення у заяві заінтересованих осіб, ухвала відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 2, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2017 року змінити в частині мотивів визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: