Справа № 350/1258/17
Номер провадження 2/350/680/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в скаладі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Рожнятівської РДА про відібрання дитини, суд -

в с т а н о в и в :

у своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_3 просить суд постановити рішення, яким відібрати у відповідача ОСОБА_4 дитину, а саме сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і повернути дитину їй. Крім того просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_4 витрати на сплату державного мита та витрати на юридичну допомогу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 суду пояснила, що 15.11.2014 року у відділі державної реєстрації цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в місті Києві зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_4 Від спільного проживання у них 15.07.2015 року народився син ОСОБА_5, якого відповідач 17.06.2016 року забрав із собою у с.Креховичі, Рожнятівського району, і їй на неодноразові вимоги не повертає. Через погіршення стосунків 04.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, а сина ОСОБА_6 згідно рішення суду залишено на проживанні з нею. Не зважаючи на те, що сина ОСОБА_6 залишено на проживанні з нею, відповідач сина не повертає і добровільно виконувати рішення суду не бажає. У звязку з цим просить суд її позов задоволити у повному обємі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та суду пояснив, що свого сина ОСОБА_6 він 17.06.2016 року разом із коляскою забрав до своїх батьків у с.Креховичі, Рожнятівського району тому, що позивачка неналежно виконувала свої батьківські обовязки, дитину залишала на чужих людей та зловживала алкогольними напоями. З того часу він сам займається вихованням та утриманням сина. Позивачка ніякої участі у житті чи утриманні сина не приймала, і не приймає. Він розуміє, що згідно рішення суду від 04.04.2017 року сина залишено на проживанні з позивачкою, однак він вважає, що їх син ОСОБА_6 не є якоюсь річчю, яку можна просто забрати, і віддати позивачці. Повернення дитини до матері є довгим і кропітким процесом. А тому враховуючи вищевикладене він у задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала на те, що в інтересах дитини, і спираючись на рішення суду від 04.04.2017 року ОСОБА_5 має жити разом із матірю. А тому просить суд позов задоволити.

Суд, вислухавши позивачку, відповідачку, представника третьої особи, адвокатів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Копією свідоцтва про народження/а.с.9/ підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Копією рішення Рожнятівського районного суду від 04.04.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області/а.с.11-13, 14-16/ підтверджено, що шлюб між сторонами розірвано, а сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживання з матірю.

Служба у справах дітей Рожнятівської РДА у своєму висновку від 07.11.2017 року/а.с.41-42/ вважає за доцільне вилучити ОСОБА_5 від батька та повернути матері.

Інші письмові докази позитивно характеризують, як позивачку по справі, так і відповідача.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка у своїй позовній заяві та в судовому засіданні посилається на ст.162 СК України, в якій вказано, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Однак, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_4, забираючи з собою у червні 2016 року малолітнього сина ОСОБА_5, жодним чином не порушив закон. Тобто, на той час не було жодного судового рішення, яким би визначалось місце проживання дитини з позивачкою, або у дитячому закладі, як і не було іншого нормативного акту, який би встановлював місце проживання малолітнього ОСОБА_5 не з відповідачем. Також в судовому засіданні не здобуто жодного доказу того, що в червні 2016 року відповідач ОСОБА_4 без згоди позивачки ОСОБА_3 змінив місце проживання сина ОСОБА_5, чи викрав його. Письмовими доказами по справі доведено, що на момент винесення рішення суду від 04.04.2017 року, малолітній ОСОБА_5 проживав зі своїм батьком ОСОБА_4, починаючи з червня 2016 року, в с.Креховичі, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Виходячи зі змісту рішення Рожнятівського районного суду від 04.04.2017 року, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матірю. У ст.18 ЦПК України вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Крім того, згідно ст.431 ЦПК України позивачка вправі звернути вищезгадане судове рішення до виконання.

Отже, суд проаналізувавши досліджені в судовому засіданні письмові докази, пояснення сторін встановив, що позивачка по справі неправильно обрала спосіб захисту свого порушеного права. А відтак, і не довела підставність своїх позовних вимог.

На підставі ст.ст.18, 19, 162 СК України та керуючись ст.ст.76, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Рожнятівської РДА про відібрання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду ОСОБА_2 - Франківської області.

Суддя А.М.Бейко