Справа № 500/4617/17
Провадження № 2/500/2847/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень, мотивуючи тим, що в провадженні Ізмаїльського міськрайоного суду Одеської області (суддя Баннікова Н.В.) знаходилася цивільна справа № 2-5241/11 за позовом ОСОБА_1 від 19.12.2011 року до адвоката ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Ізмаїльська міжрайонна прокуратура Одеської області, кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області про визнання документу недійсним, під час розгляду справи адвокат ОСОБА_4 надав суду копію довідки № 805-25102011/51039 про судимість ОСОБА_1, не пояснивши суду шлях отримання вищевказаної довідки, що викликало сумнів в законності отримання адвокатом ОСОБА_4 вищевказаної довідки. Тільки лише 27.10.2014 року, коли позивач в суді ознайомився з листом начальника управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління МВС України ОСОБА_5 від 21.10.2014 року № 13/3175, він дізнався, що ОСОБА_3 25.10.2011 року, за допомогою електронної підсистеми АРМ (автоматизоване робоче місце) «Рубін» було здійснено запит відносно позивача, нібито, з підставою перевірки - «притягнення до кримінальної відповідальності, арешт». На вищевказаний запит відповідача була надана довідка за № 805-25102011/51039 про судимість ОСОБА_1. Але, відповідач направив вищевказаний запит незаконно, за допомогою неправдивої інформації, чим навмисно грубо порушив права позивача та спричинив моральну шкоду тому, що на момент направлення вищевказаного запиту відповідачем (25.10.2011 року) позивач не притягувався до кримінальної відповідальності та не перебував під арештом. Здійснюючи незаконне отримання вищевказаної довідки № 805-25102011/51039 про судимість ОСОБА_1 шляхом використання неправдивої інформації відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, про що йому стало відомо тільки 27.10.2014 року. Всі вищевказані незаконні дії відповідача спричинили позивачу дуже велику моральну шкоду, що привело до того, що в теперішній час, в результаті вищевказаних незаконних дій відповідача, він постійно відчуває дуже сильні душевні страждання, які в нього з'явились у звязку з протиправними діями відповідача, в результаті чого у позивача погіршився сон, дуже сильно погіршився стан його здоров'я, в нього постійно болить серце і голова, також по причині вищевказаних дій у нього порушилися нормальні зв'язки з людьми.

Ухвалою від 21.12.2017 року було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження по справі до вирішення іншої справи № 500/6839/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 було на законних підставах направлено 25.10.2011 року, як інспектором сектору інформаційних технологій Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області, запит стосовно судимості позивача. Вона, як інспектор сектора інформаційних технологій (СІТ) Ізмаїльського МВ ГУМВС України була уповноважена відповідно до посадових обовязків лише на формування запиту за допомогою електронної підсистеми АРМ «Рубін» на підставі інформації зазначеної у вимозі, яка надається до СІТ та не є прямим ініціатором перевірки. Перевірка щодо законності підстав надання вимоги не належить до посадових обовязків співробітників СІТ. Таким чином, фактично отримуючи вимогу вона лише переносила зазначену інформацію до електронної підсистеми АРМ "Рубін», яка після обробки інформації надає відповідь. Запит стосовно судимості позивача не здійснювався на прохання адвоката ОСОБА_4 Зазначена відповідь роздруковується на звороті вимоги та передається ініціатору. Окрім цього, надана позивачем ксерокопія вимоги не містить всієї необхідної інформації, яка повинна бути зазначена, а саме: підпис посадової особи, тобто ініціатора запиту та печатки відповідного органу. Позивачем не зазначена в чому підлягає моральна шкода, які саме дії є протиправними, в чому полягає вина ОСОБА_3, а також причинний зв'язок між її діями та погіршенням здоровя відповідача, з яких міркувань він виходив при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Стаття 280 ЦК України визначає, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у абз.2 п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно послужного списку ОСОБА_6, вона в період з 14.03.2008 року по 08.08.2013 року, перебувала на посаді інспектора сектору інформаційних технологій Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області (а.с. 62).

Відповідно до п.1.3. Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально виконавчої системи України (далі по тексту - Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 23.08.2002 року № 823/188 департамент інформаційних технологій при МВС України (далі - ДІТ при МВС) разом із зацікавленими службами та Управління (відділи) оперативної інформації при ГУМВС, УМВС і УМВСТ (далі -УОІ-ВОІ) удосконалюють структуру та зміст обліків, відпрацьовують методику і тактику їх застосування з метою запобігання злочинам, їх розкриття та розслідування.

Згідно п.п. 8.1., 8.2. Інструкції інформація оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліку ДІТ при МВС та УОІ-ВОІ має обмежений доступ.

Право безпосереднього звертання до оперативно-довідкових картотек мають: слідчі та оперативні підрозділи органів внутрішніх справ, прокуратури, ДДУПВП, Служби безпеки при проведенні оперативно-слідчих та оперативно-розшукових заходів; органи дізнання при провадженні протокольної форми досудової підготовки матеріалів відповідно до статті 426 КПК України; підрозділи адміністративної служби міліції при затриманні

особи за бродяжництво чи у разі перевірки її за підозрою у скоєнні злочину, а також при оформленні матеріалів про поміщення особи в спецустанову чи на примусове лікування; суди всіх рівнів.

При звертанні до оперативно-довідкових картотек у вимозі обов'язково вказується мета перевірки, номер кримінальної справи (протоколу), оперативно-розшукової справи, номер перевірочного матеріалу, а також адреса ініціатора запиту.

Направлення запитів на осіб, які проходять за справами оперативного обліку, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством, що регламентує оперативно-розшукову діяльність.

Заповнені ініціатором запити завіряються підписами посадових осіб та печаткою відповідного органу і реєструються його канцелярією.

Відповідно до п.8.3. вищезазначеної Інструкції перевірка осіб за оперативно-довідковим обліком працівниками правоохоронних органів здійснюється лише за

офіційними запитами.

Запит для перевірки особи може бути у вигляді: вимоги; дактилоскопічної карти (долучена до вимоги або окремо); шифротелеграми; мотивованого листа-запиту довільної форми.

Таким чином, ініціатором перевірки «притягнення до кримінальної відповідальності» можуть бути тільки особи зазначені в п. 8.2. Інструкції.

Відповідно до п. 8.7. Інструкції направлення запитів до ДІТ при МВС, УОІ-ВОІ та їх одержання здійснюється:

а) поштою або через спеціально виділених працівників (кур'єрів), які є уповноваженими особами;

б) засобами електронного зв'язку з використанням спеціалізованого програмного забезпечення;

в) через спецвідділ (шифром).

З листа управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Одеській області від 13.10.2017 року вбачається, що 25.10.2011 року співробітником Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6, за допомогою автоматизованої інформаційно-пошукової системи «Рубін» було направлено запит відносно громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з підставою перевірки «притягнення до кримінальної відповідальності». Ініціатору запиту 26.10.2011 року було направлено довідку за № 805-25102011/51039 (а.с.42).

Таким чином, до повноважень ОСОБА_6 входило направлення складених запитів, за допомогою автоматизованої інформаційно-пошукової системи «Рубін», до управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Одеській області.

З наданої позивачем копії вимоги (запиту) до ІБ ГУМВС України в Одеській області про перевірку громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 про наявність судимостей, не вбачається, хто саме був ініціатором цього запиту (а.с. 8-9).

Достовірність даних, зазначених у довідці за № 805-25102011/51039 про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, позивачем не спростовувалась.

З п. 13 послужного списку ОСОБА_6 вбачається, що до дисциплінарної відповідальності вона не притягувалась (а.с. 65).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що у якості адвоката представляв інтереси ОСОБА_1 у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 вважаючи, що ОСОБА_4 не виконав свої зобовязання по договору про надання правової допомоги звернувся до суду із позовом про повернення сплаченої суми гонорару. В грудні 2011 року або січні 2012 року ОСОБА_1 заходив до його офісу та вимагав, щоб він надав йому квитанцію, ОСОБА_4 відмовився видавати квитанцію, ОСОБА_1 виходячи з офісу залишив копію довідки № 805-25102011/51039 про судимість ОСОБА_8, під час розгляду цивільної справи за №2-5241/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Ізмаїльська міжрайонна прокуратура Одеської області, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області, про визнання документу недійсним, ОСОБА_4 була надана суду для долучення до матеріалів вищезазначена довідка про судимість ОСОБА_1, при цьому свідок зазначим, що ОСОБА_6 йому цю довідку не надавала.

Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_6 направила запит про судимість позивача незаконно, за допомогою неправдивої інформації.

Крім цього, позивачем не було надано належних та допустимих доказів погіршення його сну, стану здоровя та порушення нормальних зв'язки з людьми.

Приймаючи до уваги, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності діяння та вини відповідача у заподіянні моральної шкоди у звязку з направленням запиту про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а також причинний зв'язок між діями відповідача та погіршенням здоровя позивача надано не було, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення з ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 від 28.12.1999 року) моральної шкоди в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено угоду № 01 від 18.09.2017 року про надання правової допомоги за позовом про стягнення моральної шкоди, гонорарні відносини, компенсація витрат, пов'язаних з виконанням цієї угоди та інші умови врегульовані додатковою угодою (а.с. 18).

18.09.2017 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 01/01 про надання правової допомоги, згідно п. 4 додаткової угоди гонорар погодинна оплата із врахуванням положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с. 78).

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (чинного на момент укладання додаткової угоди) від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

ОСОБА_3 звернулась із заявою від 06.11.2017 року про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 2144 грн. (а.с. 47).

Під час розгляду справи ОСОБА_3 надала уточнену заяву від 27.11.2017 року про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 2985 грн. (а.с. 76).

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, витрати в сумі 2985 грн. складаються з: 22.09.2017 року конфіденційна зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами справи 800 грн., 24.09.2017 року опрацювання законодавства, що регулює спірні відносини 768 грн., 24.09.2017 року складання заперечення на позов 576 грн., 03.10.2017 року участь в судовому засіданні 106 грн., 17.10.2017 року участь в судовому засіданні 245 грн., 23.10.2017 року складання запиту 85 грн., 06.11.2017 року участь в судовому засіданні 405 грн. (а.с. 77).

Угода про правову допомогу між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2 не передбачає можливість компенсації витрат на оплату правової допомоги за конфіденційну зустріч з клієнтом, опрацювання законодавства, що регулює спірні відносини, складання заперечення на позов, запиту.

Під час розгляду справи судом не вчинялися окремі процесуальні дії поза судовим засіданням та матеріали справи не містять доказів ознайомлення представника ОСОБА_3 з матеріалами справи в суді.

Враховуючи, що угодою про правову допомогу між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_2, сума гонорару за надану правову допомогу визначалась у відповідності до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який передбачав компенсацію витрат за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу за участь представника відповідача 03.10.2017 року в судовому засіданні 106 грн., 17.10.2017 року участь в судовому засіданні 245 грн., 06.11.2017 року участь в судовому засіданні 405 грн., а всього на суму 756 грн., не підлягають задоволенню витрати на правову допомогу, які складаються з: 22.09.2017 року конфіденційна зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами справи 800 грн., 24.09.2017 року опрацювання законодавства, що регулює спірні відносини 768 грн., 24.09.2017 року складання заперечення на позов 576 грн., 23.10.2017 року складання запиту 85 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 258, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення з ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 від 28.12.1999 року) моральної шкоди в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 від 28.12.1999 року) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 756 (сімсот п'ятдесят шість) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 грудня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_9