АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/9777/2017 Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Легбанк» в особі Коваленка Олександра Володимировича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1, третя особа» Товариство з обмеженою відповідальністю «Техком» про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Легбанк» в особі Коваленка Олександра Володимировича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1, третя особа» Товариство з обмеженою відповідальністю «Техком» про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Техком» за кредитним договором №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Легбанк» у розмірі 30 863 365,05 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки посвідченим приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. за реєстровим номером 859 від 20.03.2013 року належний ОСОБА_1, а саме квартира АДРЕСА_1, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальна площа 86,10 кв.м, житлова площа 45,90 кв.м, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначної в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу частково.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ «Легбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техком», в якому просить в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Техком» за кредитним договором №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Легбанк» у розмірі 30 863 365,05 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки посвідченим приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. за реєстровим номером 859 від 20.03.2013 належний ОСОБА_1, а саме квартира АДРЕСА_2, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальна площа 86,10 кв.м., житлова площа 45,90 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства.

Посилається на те, що 30.06.2015 року Господарським судом м. Києва у справі №910/12081/15 за позовом ПАТ «Легбанк» до ТОВ «Техком» про стягнення 30 863 365,05 грн. було винесено рішення яким позовні вимоги задоволено. Даним рішенням було встановлено факт того, що 26.03.2008 року між ПАТ «Легбанк» та ТОВ «Техком» укладено кредитний договір №04-18-08КЮ, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 379 000,00 грн., а позичальник в порушення умов договору не повернув кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом, та має перед позивачем заборгованість, а саме: 23 379 000,00 грн. - строкової заборгованості за кредитом, 115 293,70 грн. - строкової заборгованості за несплаченими процентами, 6 418 016,21 грн. - простроченої заборгованості за несплаченими процентами. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 951 055,14 грн. нараховані відповідно до законодавства, а тому підлягають задоволенню.

На забезпечення виконання вищевказаного договору №04-18-08КЮ від 26.03.2008 року, 20.03.2013 року між ПАТ «Легбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ТОВ «Техком», що випливають з кредитного договору №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року та всіх додаткових угод до нього, згідно з якими Іпотекодержатель надає позичальнику кредит на суму 23 400 000,00 грн. з терміном повернення 31.08.2015 року, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені кредитним договором повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартира АДРЕСА_3, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальною площею 86,10 кв.м., житлова площа 45,90 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 30.06.2015 року позов ПАТ «Легбанк» до ТОВ «Техком» про стягнення 30 863 365,05 грн. заборгованості за кредитним договором №04-18-08КЮ від 26.03.2008 року задоволено (а.с. 6-11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року між ПАТ «Легбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ТОВ «Техком», що випливають з кредитного договору №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року та всіх додаткових угод до нього, згідно з якими Іпотекодержатель надає позичальнику кредит на суму 23 400 000,00 грн. з терміном повернення 31.08.2015 року, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені кредитним договором повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартира АДРЕСА_4, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальною площею 86,10 кв.м., житлова площа 45,90 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 12-21).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Легбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року відмовлено.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченою заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 3.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за кредитним договором і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем/позичальником своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та даним договором та у інших випадках, передбачених цим договором.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов вірного висновку, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов'язань, що є порушенням норм чинного законодавства України, а тому позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невизначення судом початкової ціни реалізації предмета іпотеки виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом вірно встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 30.06.2015 року позов ПАТ «Легбанк» до ТОВ «Техком» про стягнення 30 863 365,05 грн. заборгованості за кредитним договором №04-18-08КЮ від 26.03.2008 року задоволено (а.с. 6-11).

Стягнуто з ТОВ «Техком» на користь ПАТ «Легбанк» 23 379 000 грн. - строкової заборгованості за кредитом, 115 293,70 грн. - строкової заборгованості за несплаченими процентами, 6 418 016,21 грн. - простроченої заборгованості за несплаченими процентами, 951 055,14 грн. - пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Враховуючи положення ст. 7 вказаного Закону іпотекою, якщо інше не передбачено договором, забезпечується зобов'язання в повному обсязі, а відповідно до положень ст. 33 вказаного Закону передбачено право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задовольнити вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року між ПАТ «Легбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекою забезпечується виконання зобов'язань ТОВ «Техком», що випливають з кредитного договору №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року та всіх додаткових угод до нього, згідно з якими Іпотекодержатель надає позичальнику кредит на суму 23 400 000,00 грн. з терміном повернення 31.08.2015 року, а позичальник зобов'язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені кредитним договором повернути іпотекодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартира АДРЕСА_4, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальною площею 86,10 кв.м., житлова площа 45,90 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 3.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за кредитним договором і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (часткового невиконання) іпотекодавцем/позичальником своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та даним договором та у інших випадках, передбачених цим договором.

Оскільки боржник за кредитним договором ТОВ «Техком» не виконав свої зобов'язання належним чином, іпотекодавцем є відмінна від боржника особа - ОСОБА_1, яка передала свою квартиру банку в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Техком», вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи із змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку» можна дійти висновку, що у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до звіту від 25 жовтня 2017 року про вартість оцінюваного майна, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Глобал апрайзер груп» вартість двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5, становить 3 618 900 грн., без ПДВ (а.с.217-226).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Легбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не врахував вищевказану правову позицію та не встановив початкову ціну предмета іпотеки у грошовому вираженні.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду належить змінити в частині встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки.

Доводи апеляційної скарги, що рішення мало бути ухвалено в заочному порядку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки процесуальний закон при ухваленні рішення не порушено.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про розірвання договору іпотеки, оскільки вказане питання вирішено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року, відповідно до якого договір про розірвання іпотечного договору не відбувся і сторони залишились в попередньому стані з обсягом прав та обов'язків, передбачених іпотечним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року - змінити та викласти резолютивну частину в наступній редакції.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Техком» за кредитним договором №04-18-08 КЮ від 26.03.2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Легбанк» у розмірі 30 863 365,05 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки посвідченим приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. за реєстровим номером 859 від 20.03.2013 року належний ОСОБА_1, а саме квартира АДРЕСА_1, яка складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальна площа 86,10 кв.м, житлова площа 45,90 кв.м, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначену висновком суб'єкта оціночної діяльності у звіті про оцінку майна від 25 жовтня 2017 року у розмірі 3 618 900 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді