Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/343/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/778/1003/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Бердянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Бердянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним.

В обґрунтування позову зазначала, що 24.11.2011 року між нею та відповідачем був укладений договір дарування АДРЕСА_1.

Зазначала, що договір дарування недійсним, оскільки під час його укладання та підписання вона вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки до укладення зазначеного договору між сторонами було оговорено всі умови, а саме: що її будуть доглядати, надавати необхідну матеріальну допомогу, сплачувати комунальні послуги, купувати ліки, користуватися та розпоряджатися квартирою відповідач зможе тільки після її смерті.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати недійсним договір дарування кв.№4 у буд. № 66 по вул. Орджонікідзе у м. Бердянську, укладений 24.11.2011 року між нею та ОСОБА_4, повернувши сторони в попередній стан.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 24.11.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, повернувши сторони у попередній стан.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору дарування від 24.11.2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Бердянської нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1662 ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар трикімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Згідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За позицією позивачки ,при зверненні до суду , що вона помилялася відносно правової природи укладеного в 2011 році договору, вважала, що уклала договір довічного утримання і вважала, що є до теперішнього часу власником квартири АДРЕСА_3. Після того, як батьки відповідача, які стали мешкати в спірній квартирі, висловили намір переоформити особисті рахунки по сплаті комунальних платежів на себе, позивач заперечувала і вони повідомили їй, що вона вже не власниця квартири, а власником квартири є їх син відповідач ОСОБА_4, якому вона подарувала квартиру в 2011 році.

Відповідно до ч. З статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За ч. 1 ст. 229 ЦК України - якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення.Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року у справі №6-69цс14, та від 11 листопада 2015 року у справі №6-1124цс15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 допитана в суді першої інстанції показала, що посвідчувала спірний договір дарування 24.11.2011 року і нею при посвідченні цього договору були виконані всі вимоги Закону України «Про нотаріат», а саме сторонам договору роз»яснювався зміст договору, його правова природа, наслідки його укладання.

Про намір укладання саме договору дарування також свідчить ,що позивачка особисто зверталася до КПТМ « БМР»,ОСББ « Іскра» для отримання довідок необхідних для дарування квартири./а.с.45,68/

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_5 не заперечувала, що 24.11.2011 року разом зі своїм онуком відповідачем ОСОБА_4 була присутня у нотаріуса, підписувала договір і їй ні хто не заважав знайомитися з його текстом.

Вважаючи ,що нею було підписано договір довічного утримання, позивачка посилається на усну домовленість зі своїм сином батьком відповідача ,який не є стороною за договором дарування.

Для встановлення помилки суд першої інстанції повинен був визначити дійсний характер угоди, яку нібито позивачка бажала укласти.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

За частиною 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України яки б свідчили про намір або виконання протягом певного часу відповідачем обовязку по утриманню позивачки.

ОСОБА_5 має постійний дохід у вигляді пенсії / а.с.80/,задовільний стан здоровя і стороннього догляду не потребує./а.с.82/

Судова колегія вважає ,що у районного суду були відсутні правові підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним, вчиненим внаслідок помилки.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. .

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення ,за яким:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Бердянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: