пр. № 2/317/1543/2017
Справа № 317/4006/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області ГРОМОВА І.Б., перевіривши виконання вимог ст. 151 ЦПК України по клопотанню позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Азов Стиль» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Азов Стиль» про стягнення боргу.

Разом із позовом до суду була надана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, в обґрунтування якої зазначається, що предметом позовних вимог по цивільній справі є стягнення з ОСОБА_2 та ТОВ «Азов Стиль» на користь ОСОБА_1 9 488 255,00 гривень. Підставою для подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що якщо відповідачі до набрання законної сили рішення у даній справі встигнуть продати або переоформити майно на інших осіб, то як вважає позивач, рішення суду буде виконати не можливо.

18.12.2017 року судом була винесена ухвала про відмову в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

28.12.2017 року до суду знов надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначені ті ж самі підстави, що і були в попередній заяві.

У відповідності до частини 1 статті 153 ЦПК України, суд, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Суд зазначає, що вказану вимогу позивач виконав частково, оскільки ним зазначено лише підстави звернення до суду з такою заявою, однак стосовно її обґрунтування, суд не може погодитись з ними.

Так, позивач ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на все нерухоме майно ТОВ «Азов Стиль» та зазначає перелік вказаного майна, а також накласти арешт на житловий будинок, який належить ОСОБА_2, при цьому вказує, що сума боргу відповідачів перед позивачем є співмірною із вартістю всього нерухомого майна відповідачів.

З чого зроблений вказаний висновок позивачем, суду не зрозуміло.

Підстави, які зазначені в заяві ОСОБА_1, є оціночними, тому необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення зову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення (отримання). Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя

Запорізького районного суду

Запорізької області : ОСОБА_3