АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4700/17 Справа № 201/2659/17 Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Бараннік О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік жовтень 05 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, третя особа Міністерство освіти і науки України, про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про стягнення не нарахованої та недоплаченої суми стипендії і інфляційних витрат, посилаючись на те, що з 01.09.2011 року її було зараховано до складу студентів Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, прийнятих на навчання за державним замовленням за денною формою навчання поза конкурсом.

Позивачка вказує, що її було зараховано до вказаного навчального закладу на пільгових умовах, як дитину шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років, що підтверджується листом № 88-552-8/Чу від 03.02.2017 року, а тому у відповідності до вимог статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на неї розповсюджується право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що про порушене своє право вона дізналася лише в жовтні 2016 року під час оформлення субсидії, бо на момент виникнення правовідносин під час виплати стипендії вищі навчальні заклади керувалися Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, яким не передбачена виплата стипендій соціальним чи академічним особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш, як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі, до якого хоча і вносилися зміни та доповнення, але який у відповідність до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VI приведений так і не був, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду, в якому просила стягнути з Дніпропетровського національного університету на свою користь не нараховану та невиплачену стипендію, враховуючи інфляційні витрати у розмірі 45 199 гривень 06 копійок та понесені витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 640 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. З Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на користь позивачки стягнуто не нараховану та невиплачену стипендію за період з 01 лютого 2014 року по 30 червня 2015 року з урахуванням інфляційних витрат в розмірі 8 257 гривень 12 копійок. Також з Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 640 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови їй у задоволенні позовних вимог, просила його скасувати і у скасованій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь не нараховану та невиплачену стипендію за період з вересня 2011 року по січень 2014 року у розмірі 14 771 гривні та інфляційні витрати у розмірі 15 920 гривень 60 копійок, а також понесені витрати по справі по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 704 гривень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню, з ухваленням у скасованій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Відмовляючи позивачці у стягненні на її користь не нарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2011 року по січень 2014 року суд першої інстанції посилався на те, що на протязі всього періоду навчання з 2011 року по 2015 рік ОСОБА_2 отримувала стипендію в розмірі нижчому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб і мала знати про порушене своє право.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного з'ясування дійсних обставин та зібраних доказів по справі з матеріалів якої вбачається, що про порушене своє право позивачка в дійсності дізналася лише в жовтні 2016 року під час оформлення субсидії, після чого у грудні 2017 року звернулася до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, і що свідчить про те, що строки позовної давності нею пропущені не були.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що за період з вересня 2011 року по січень 2014 року позивачка ОСОБА_2 недотримала стипендію у розмірі 14 771 гривні та інфляційних витрат у розмірі 15 920 гривень 60 копійок, але що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, судова колегія вважає, що за таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про стягнення на користь позивачки ОСОБА_2 не нарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2011 року по січень 2014 року у розмірі 14 771 гривні та інфляційних збитків у розмірі 15 920 гривень 60 копійок, згідно наданого позивачкою розрахунку.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,3 ст. 309, ст.ст. 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року в оскаржуваній частині скасувати.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на користь ОСОБА_2 не нараховану та невиплачену стипендію за період з вересня 2011 року по січень 2014 року у розмірі 14 771 гривні та інфляційні збитки у розмірі 15 920 гривень 60 копійок.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на користь ОСОБА_2 понесені витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 704 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :