Провадження № 6/761/45/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 про скасування рішення Міжнародного комерційного суду при Торгово-промисловій палаті України, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 (далі - Заявник), в особі свого представника, 10 жовтня 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

У клопотанні зазначив, що 15 грудня 2015 року Міжнародним комерційним арбітражем при Торгово-промисловій палаті України винесено рішення по справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «Корадо Сейлз енд маркетинг», ТОВ «Універсальна торгова компанія», ОСОБА_1, ТОВ «ІнтерТрейдФуд», про стягнення 509 433,14 Євро, 1 810 959,80 доларів США, 5 000 грн. та витрат на оплату арбітражного збору (далі - Арбітражне рішення). Зауважив, що останнє підлягає скасуванню, оскільки Заявник не був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи. Таким чином, Заявник був позбавлений можливості подати свої пояснення по суті справи, призначити свого арбітра. Крім того, зазначив, що на його думку, рішення містить висновки, які виходять за межі арбітражної угоди, оскільки сторони не передавали на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду питання щодо тлумачення умов контракту. Просив суд, ухвалити судове рішення яким скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі АС № 596р/2014 від 15 грудня 2015 року.

У ході судового розгляду справи, Заявник неодноразово подавав додаткові пояснення до клопотання. Додав, що Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України було прийнято рішення щодо спору, що не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України, оскільки Арбітражне рішення прийняте щодо правовідносин поруки фізичної особи - договору поруки, який не є зовнішньоекономічним або торговельним договором чи фінансовою гарантією, ОСОБА_1 не є ні фінансовою, ні банківською установою, і не може надавати відповідні послуги з фінансового гарантування щодо погашення боргу. Зауважив, що Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України перевищив свої повноваження при прийнятті щодо ОСОБА_1 оспорюваного у справі рішення, що є підставою для його скасування з огляду на пункт 1 частини 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Крім того, зауважив, що Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України вирішено питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі, що є підставою для його скасування з огляду на статтю 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки до розгляду відповідної справи Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України не залучений до справи позичальник за кредитним договором, що забезпечений Договором поруки, на підставі якого Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України прийнято оспорюване у справі рішення - Приватне підприємство «АПК Унікор».

У судовому засіданні Заявник та його представник вимоги, викладені у клопотанні, підтримали, з урахуванням уточнень, з підстав, зазначених у клопотанні. Просили суд вимоги, зазначенні у клопотанні, задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечила проти клопотання. У задоволенні його вимог просила відмовити повністю. Свою позицію аргументувала тим, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, оскільки адреса, на яку йому направлялися матеріали справи Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України зазначена в Договорі поруки, до того ж, Заявник продовжує зазначати її, офіційно звертаючись до інших судових органів. Зазначив, що на сторінках 11-12 Арбітражного рішення зазначені численні факти реєстрації спроби доставки кореспонденції ОСОБА_1 Таким чином, Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України дотримано вимоги статті 3 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Зауважила, що доводи Заявника щодо того, що Арбітражне рішення містить висновки, що виходять за межі арбітражної угоди, оскільки сторони не передавали на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду питання щодо тлумачення умов контракту позбавлене будь-якої мотивації та в порядку статті 60 Цивільного процесуального кодексу України є недоведеним. Зауважив, що посилання Заявника на пункт 5 частини 2 статті 389-5 Цивільного процесуального кодексу України про те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України слід скасувати оскільки третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, є необґрунтованим та безпідставним, адже Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не містить такої підстави для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду як «третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі». Таким чином, представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» вважає клопотання таким, що в цілому задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення Заявника та його представника та представника Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 5 статті 389-1 Цивільного процесуального кодексу України, рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, може бути оспорено сторонами до суду відповідно до міжнародного договору України та/або Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коррадо Сейлз енд Маркетинг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна торгова компанія» та громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 було укладено Договір поруки SR 11-321/29-1 (далі - Договір поруки), згідно з яким поручителі поручалися перед Банком за виконання Клієнтом (Приватним підприємство «АПК Унікор») боргових зобов'язань, що витікають із Договору про надання банківських послуг № СR 11-300/29-1 від 14 жовтня 2011 року із змінами та доповненнями (а.с. 40-57).

Крім того, суд встановив, що 27 жовтня 2011 року, 09 серпня 2012 року між сторонами Договору поруки було укладено Договори про внесення змін до Договору поруки, та 05 жовтня 2012 між сторонами Договору поруки, а також Товариством з обмеженою відповідальністю «ІнтерТрейдФуд» було укладено Договір про внесення змін до Договору поруки (а.с. 58-63, 64-75, 76-87).

За змістом пункту 18 Договору поруки, спори, протиріччя та розбіжності в межах Договору підлягають вирішенню шляхом перемовин, а у випадку недосягнення згоди - шляхом розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України по правилам та згідно процедур відповідно до положень Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Розгляд спору здійснюється українською чи російською мовою в судах України. Право, яке регулює Договір і застосовується для його трактування, є матеріальне право України (а.с. 40-57).

Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України було винесено рішення у справі АС № 596р/2014 (далі - Арбітражне рішення) за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (Україна) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коррадо Сейлз енд Маркетинг» (Російська Федерація), Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна торгова компанія» (Російська Федерація), громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 (Російська Федерація) і Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнтерТрейдФуд» (Російська Федерація) про стягнення 509 433,14 Євро, 1 810 959,80 доларів США, 5 000 грн. і, крім того, витрат на оплату арбітражного збору (а.с. 4-24).

Як зазначено в Арбітражному рішенні, позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» ґрунтуються на Договорі поруки № SR 11 - 321/29-1 від 14 жовтня 2011 року з урахуванням договорів про внесення змін до нього.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року, оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:

1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України;

- або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення;

- або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою;

- або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали /угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати,

- або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону;

- або:

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України;

- або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Таким чином, Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року містить вичерпний перелік підстав для скасування арбітражного рішення.

Звертаючись до суду із клопотанням про скасування Арбітражного рішення, Заявник стверджує, що він не був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, оскільки копії позовних матеріалів, Регламент, Рекомендаційний список арбітрів було направлено поштою DHL за адресою: Задонський проспект, дом 34. корп. 1, кв. 21, Москва, РФ. Однак, як зазначив Заявник, до кінця квітня 2015 року його офіційна адреса відрізнялася від тієї, яка вказана у рішенні Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Суд не погоджується із такою позицією Заявника, оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року, якщо сторони не домовились про інше:

- будь-яке письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно доставлено адресату особисто або на його комерційне підприємство, за його постійним місцем проживання або поштовою адресою; коли останні не можуть бути встановлені шляхом розумного наведення довідок, письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно надіслано за останнім відомим місцезнаходженням комерційного підприємства, постійним місцем проживання чи на поштову адресу рекомендованим листом або будь-яким іншим чином, який передбачає реєстрацію спроби доставки цього повідомлення;

- повідомлення вважається отриманим в день такої доставки.

З матеріалів справи, зокрема, копії Договору поруки вбачається, що в розділі Договору поруки «Реквізити поручителя та підписи уповноважених представників поручителя» офіційна адреса ОСОБА_1 зазначена: Задонський проспект, дом 34. корп. 1, кв. 21, Москва, РФ (а.с. 40-57).

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частин 1 та 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Заявник не надав жодного доказу реєстрації свого місця проживання за іншою адресою, ніж та, що зазначена в Договорі поруки та за якою неодноразово надсилались матеріали про хід розгляду справи Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, а саме: Задонський проспект, дом 34. корп. 1, кв. 21, Москва, РФ. На сторінках 11-12 Арбітражного рішення зазначені численні факти реєстрації спроби доставки кореспонденції ОСОБА_1

Таким чином, Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України дотримано вимоги статті 3 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року (а.с. 4-24).

Крім того, Заявником не обґрунтовано, що Арбітражне рішення містить висновки, які виходять за межі арбітражної угоди, оскільки сторони не передавали на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України питання щодо тлумачення умов контракту.

Суд критично оцінює вказані доводи та не приймає їх через недоведеність останніх належними доказами в порядку статті 60 Цивільного процесуального кодексу України.

До того ж, посилання Заявника на пункт 5 частини 2 статті 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, про те, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України слід скасувати, оскільки третейський суд, не притягнув до участі позичальника за кредитним договором, зокрема, Приватне підприємство «АПК Унікор», є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано судом лише з підстав, передбачених міжнародним договором України та/або Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Вирішення третейським судом питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі як підстава для скасування рішення третейського суду не передбачено Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

При розгляді справи АС № 596р/2014 Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України виходив із суб'єктного складу Договору поруки.

Як на одну з підстав для скасування рішення Арбітражного суду Заявник вказує на ту обставину, що він як фізична особа, не є «фінансовою чи банківською установою», тому не може поручатися за виконання фінансових зобов'язань боржника перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк».

Суд критично оцінює таку позицію Заявника, оскільки відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). До того ж, виходячи зі змісту, статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Таким чином, ОСОБА_1 своїм підписом на Договорі поруки засвідчив готовність виконувати зобов'язання, що ним передбачені, волевиявлення ОСОБА_1 було вільним та було спрямоване на реальне настання наслідків, що передбачені договором.

Суд, аналізуючи фактичні обставини справи, встановлені судом, вважає клопотання, в цілому, таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 3, 7, 35-36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» від 24 лютого 1994 року, керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 212, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України в арбітражній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ТОВ «Коррадо Сейзл енд Маркетинг», ТОВ «Універсальна торгова компанія», громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та ТОВ «ІнтерТрейдФуд» про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та витрат на сплату арбітражного збору - в і д м о в и т и.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 грудня 2015 року в арбітражній справі АС № 596р/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ТОВ «Коррадо Сейзл енд Маркетинг», ТОВ «Універсальна торгова компанія», громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та ТОВ «ІнтерТрейдФуд» про стягнення 509 433,14 євро, 1 810 959,80 доларів США, 5 000 грн. та витрат на сплату арбітражного збору - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :