АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5154/17 Справа № 175/3788/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Лаченкова О.В.
Категорія
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:
В вересні 2015 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України відхилено.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто солідарно з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2015 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи на території блокпосту 3 36 сектору «С», розташованого в населеному пункті Врубівка Попаснянського району Луганської області, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи правила поводження зі зброєю та норми діючого законодавства України, почав демонструвати товаришам по службі заміну магазинів до автомату. При цьому не переконавшись, що зброя знаходиться на запобіжнику, він здійснив дотик до спускового гачка, внаслідок чого пролунало два постріли в сторону солдата ОСОБА_3 , від яких останній помер на місці події.

Вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2015 року, яким ОСОБА_2 засуджено до позбавлення волі на строк 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, дружину загиблого ОСОБА_1 визнано потерпілою.

На вимогу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалою суду від 20 грудня 2016 року ОСОБА_2 було залучено у якості співвідповідача.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Як зазначено в п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Законом України «Про Збройні Сили України» в ст.12 передбачено, що підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Положення ст. 1172 ЦК України (якими визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків) стосується відшкодуванню як майнової так і моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП (322-08), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Посилання представника військової частини на відсутність вини у заподіянні шкоди ОСОБА_1 та неможливість застосування ст.1172 ЦК України до вказаних правовідносин, суд першої інстанції вважає безпідставними, оскільки засуджений ОСОБА_2 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині, що встановлено вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 16 липня 2015 року, тому наявні обґрунтовані та законні підстави для відшкодування моральної шкоди, у тому числі саме з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог і правомірно стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., враховуючи вимоги ст.1190 Цивільного кодексу України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, щодо особа, яка заподіяла шкоду повинна її сама і відшкодовувати у повному обсязі у відповідності до ст.1166 ЦК України, колегія суддів погодитись не може, оскільки відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича