РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

26 грудня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Оніщук О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського комунального підприємства «Полігон» про визнання правочину недійсним та скасування заборгованості за комунальні послуги, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Володимир-Волинського комунального підприємства «Полігон» про визнання правочину недійсним та скасування заборгованості за комунальні послуги.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що на початку лютого 2013 року, поштою він отримав судовий наказ №154/270/13- ц, 2-н/ 154/4/ 13 за заявою КП «Полігон», про стягнення з нього та його нині покійної дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3, заборгованості за надання послуг по вивезенню та складуванню твердих побутових відходів, а також судового збору. Оскільки послугами КП «Полігон» він не користувався і жодних договорів з даним підприємством не укладав, тому звернувся до суду з заявою про його скасування.

У ході судового розгляду вказаної заяви позивач дізнався про існування договору № 8250 від 16.08.2005 року, який нібито був укладений між ним та КП «Полігон». В договорі зазначені його дані, але стояв чужий підпис. Оспорюваний ним борг був нарахований без врахування пільг для дитини війни, яким він являється. Тому ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 01.03.2013 року (справа № 154/544/13-ц, провадження № 2-е/154/1/13) був скасований судовий наказ №154/270/13-ц; 2-н/154/4/13 від 04.02.2013 року та роз'яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

У період з 16.03.2013 року по даний час квитанції від КП «Полігон» про?оплату послуг та заборгованості по вивезенню та складуванню твердих побутових відходів на його адресу не надходили та позов цього підприємства про стягнення заборгованості у суді не розглядався.

10 жовтня 2013 року з цих питань ним було направлено заяву директору КП «Полігон», однак по даний час відповіді на заяву позивач не отримав.

З серпня 2017 року він звернувся в управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про роз'яснення ситуації з приводу ненадання субсидії. З відповіді стало відомо, що він має прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг вивезення побутових відходів, а тому субсидія не призначається.

Неодноразові звернення в КП «Полігон» проблеми не вирішили. КП «Полігон» не надає йому ніяких послуг по вивезенню та складуванню відходів, продовжує нараховувати борг за свої послуги, які не надаються та реєструє це в ІРЦ Північно-Західного РУ ПриватБанк, через що позивач не може отримати субсидію, чим порушуються його права.

Просить визнати недійсним договір від 16.08.2005 року № 8250, який нібито був укладений між ОСОБА_1 та КП «Полігон» по вивезенню і утилізації твердих побутових відходів з моменту його підписання та скасувати заборгованість за комунальні послуги КП «Полігон», які не надавались з 16.08.2005 року по час розгляду справи у суді.

Окрім цього позивач подав суду мотивовану заяву про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті, яка ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2017 року була задоволена і сплату судового збору було відстрочено повністю до вирішення справи по суті.

У судове засідання позивач для участі у розгляді справи не з'явився, від його представника ОСОБА_4 надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задовольнити.

Відповідач КП «Полігон» свого представника для участі у розгляді справи повторно не направило, подали суду заяву 20.11.2017 року №01-03/264 про те, що заборгованість позивача ОСОБА_4 перед відповідачем скасовано, а договір № 8250 від 16.08.2005 року - визнано недійсним з моменту його підписання. За таких обставин справи суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що заява відповідача від 20.11.2017 року №01-03/264 свідчить про визнання ним позову та про повне задоволення вимог, заявлених позивачем.

Судом встановлено, що в ході судового розгляду заяви позивача про скасування судового наказу про стягнення з нього та інших осіб в користь відповідача по справі заборгованості за надані комунальні послуги та судового збору, він дізнався про існування договору № 8250 від 16.08.2005 року, який нібито був укладений між ним та КП «Полігон». В договорі зазначені його дані, але стояв чужий підпис. Оспорюваний ним борг був нарахований без врахування пільг для дитини війни, яким він являється.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 01.03.2013 року (справа № 154/544/13-ц, провадження № 2-е/154/1/13) вказаний судовий наказ №154/270/13-ц; 2-н/154/4/13 від 04.02.2013 року було скасовано та роз'яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Дана обставина відповідачем не заперечується та стверджується копією вказаної ухвали суду.

У період з 16.03.2013 року по даний час квитанції від КП «Полігон» про?оплату послуг та заборгованості по вивезенню та складуванню твердих побутових відходів на його адресу не надходили та позов цього підприємства про стягнення заборгованості у суді не розглядався. З цих питань позивачем було направлено заяви директору КП «Полігон», що стверджується копіями заяв.

З серпня 2017 року позивач звернувся в управління соціального захисту населення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про роз'яснення ситуації з приводу ненадання субсидії. З відповіді стало відомо, що він має прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг вивезення побутових відходів, а тому субсидія не призначається. Дана обставина стверджується копією заяви та відповіді на неї.

Судом встановлено, що КП «Полігон» не надає позивачу ніяких послуг по вивезенню та складуванню відходів, продовжує нараховувати борг за свої послуги, які не надаються та реєструє це в ІРЦ Північно-Західного РУ ПриватБанк, через що позивач не може отримати субсидію, чим порушуються його права.

Як вбачається з заяви відповідача КП «Полігон» від 20.11.2017 року №01-03/264, заборгованість позивача ОСОБА_4 перед відповідачем після відкриття провадження у даній цивільній справі скасовано, а договір № 8250 від 16.08.2005 року - визнано недійсним з моменту його підписання.

Згідно з ч.І ст. 638 та ч.І ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, що не було дотримано.

Відповідно до ч.ч.І-З, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.І ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Оскільки відповідачем повністю визнано та задоволено позовні вимоги після пред'явлення позову до суду, то відпала необхідність у скасуванні заборгованості за комунальні послуги, так як вона знята відповідачем. Окрім цього, недійсний правочин не створює жодних правових наслідків для сторін. Тому в цій частині вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Разом з тим, позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного договору підлягає до задоволення, оскільки в односторонньому порядку такий договір не може бути визнаний недійсним, як зазначено у заяві відповідача.

Задовольняючи позов частково, з урахуванням тієї обставини, що сплату позивачем судового збору у повному обсязі було відстрочено до вирішення справи по суті, судовий збір за немайнову позовну вимогу суд покладає на відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст.203, 215, 638, 640 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Договір №8250 від 16 серпня 2005 року, укладений між Володимир-Волинським комунальним підприємством «Полігон» та ОСОБА_1, на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів - визнати недійсним з моменту його укладення.

Стягнути з Володимир-Волинського комунального підприємства «Полігон» в користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

У решті вимог відмовити.

За письмовою заявою відповідача рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко