У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Вереш А.В.,

за участі представника заявника ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород скаргу ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 під час виконання судового рішення , скасування постанови від 11.05.2017 року та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» звернулося до суду зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 під час виконання судового рішення , скасування постанови від 11.05.2017 року про зупинення вчинення виконавчих дій та зобовязання вчинити певні дії.

Мотивуючи вимоги скарги, заявник вказує на те, що постановою головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 19.02.2013 року відкрито виконавче провадження №36634723 з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «ОСОБА_1 та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором в сумі 90 812.56 грн. та сплачені судові витрати. 11.05.2017 року головним державним виконавцем Грицищук М.ІІ. у вказаному виконавчому провадженні №36634723 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 34 ЗУ Про виконавче провадження. Підставою для зупинення виконавчих дій зазначено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2017 року про зупинення проведення реалізації арештованого нерухомого майна.

Заявник вважає такі дії державного виконавця по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження по відношенню до стягувача незаконними та протиправними. Вказує, що відповідно до п.3 ч.1 ст.34 ЗУ Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника , на яке може бути звернено стягнення. Однак, заявник вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки державним виконавцем винесено постанову всупереч приписам ЗУ Про виконавче провадження, державним виконавцем не здійснені заходи , щодо розшуку майна, на яке можливо звернути стягнення , за адресою проживання боржника, державний виконавець не виконав обовязок щодо вжиття заходів для виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника. Заявник зазначає, що, не було здійснено весь обсяг дій, передбачених діючим законодавством, для виконання судового рішення, що потягло за собою порушення прав заявника. На підставі викладеного представник заявника просить суд: визнати дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3, що полягають у постановленні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №36634723 від 11.05.2017 року неправомірними; скасувати постанову державного виконавця від 11.05.2017 року про зупинення виконавчого провадження №36634723 та зобовязати головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 здійснити необхідні заходи примусового виконання рішення суду за місцем проживання боржника ОСОБА_4 : АДРЕСА_1.

Представник заявника в судовому засіданні вказав, що постановою головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 від 15.08.2017 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року у звязку з тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2017 року провадження по справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця закрито, а заходи щодо зупинення реалізації арештованого майна встановлені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2017 року скасовано. У звязку з чим просив залишити вимоги скарги в частині скасування постанови державного виконавця від 11.05.2017 року про зупинення виконавчого провадження №36634723 без розгляду, а в іншій частині вимоги скарги підтримав просив суд їх задоволити з підстав та мотивів викладених у скарзі.

Заінтересована особа - головний державний виконавець Грицищук М.П. - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмове клопотання згідно з яким він просить закрити провадження у справі так як 15.08.2017 року ним винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №36634723, а відтак відсутній предмет спору.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.12.2017 року вимоги скарги ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» в частині скасування постанови державного виконавця від 11.05.2017 року про зупинення виконавчого провадження №36634723 за заявою заявника залишені без розгляду.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Судом встановлено, що 19.02.2013 року постановою головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження №36634723 з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «ОСОБА_1 та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 90812.56 грн. та сплачені судові витрати.

11.05.2017 року головним державним виконавцем Грицищук М.П. в межах виконавчого провадження №36634723 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року.

Підставою для зупинення виконавчого провадження державним виконавцем було вказано п. 3 ч. 1 ст. 34,35 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2017 року зупинено проведення реалізації арештованого нерухомого майна.

У своїх вимогах представник скаржника посилається на те, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки ним не було здійснено весь обсяг дій щодо виконання виконавчого листа, що передбачені діючим законодавством, крім того, державним виконавцем не здійснені заходи, щодо розшуку майна на яке можливо звернути стягнення, а тому підстав для винесення відповідної постанови не було.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки, у яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час винесення постанови) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.7 ст. 48 ЗУ Про виконавче провадження у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів оглянутого виконавчого провадження ВП №36634723 вбачається, що після відкриття виконавчого провадження жодних дій щодо розшуку майна на яке можливо звернути стягнення проведено не було, жодних запитів щодо перевірки майнового стану боржника, наявності майна проведено не було.

Отже, державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника, державним виконавцем не здійснено всіх можливих дій, направлених на виконання вищезазначеного виконавчого листа, зокрема державним виконавцем не надано суду доказів, що ним були направлені запити на розшук іншого майна боржника, на яке можна звернути стягення.

Отже, приймаючи постанову, державний виконавець не вжив всіх необхідних та можливих дій направлених на виконання рішення суду, тому передчасно вирішив зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року, а відтак такі дії необхідно визнати неправомірними.

Згідно ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Посилання державного виконавця на постанову від 15.08.2017 року , якою поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 на час розгляду скарги в суді, а звідси відсутності предмета оскарження , суд не приймає, зауваживши, що на час звернення до суду зі скаргою(24.05.2017 року) і до 15.08.2017 року, оскаржувана постанова діяла та на її виконання виконавчі дії по виконавчому провадженню не здійснювались.

З урахуванням зазначених положень та встановлених обставин, не зважаючи на те, що постановою головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 від 15.08.2017 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-203/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом 03.04.2012 року, суд не може залишити поза увагою безпідставність її винесення та визнає дії виконавця що полягають у постановленні постанови від 11.05.217 року про зупинення виконавчих дій неправомірними.

Що стосується вимог скарги в частині зобовязати головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 здійснити необхідні заходи примусового виконання рішення суду за місцем проживання боржника ОСОБА_4 : АДРЕСА_1, суд виходить з наступного.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні вимоги заявника щодо зобовязання головного державного виконавця Грицищука М.П. здійснити заходи примусового виконання рішення суду за місцем проживання боржника ОСОБА_4 , враховуючи право державного виконавця самостійно визначати та вчиняти дії, направлені на виконання рішення суду, а суди не наділені повноваженнями державного виконавця, а лише перевіряють правильність та повноту вчинення виконавчих дій.

Керуючись ст. ст. 210, 293, 383-389 ЦПК України, ст. 34, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» на дії та рішення головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_3 під час виконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 36634723 при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 11 травня 2017 року.

В решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5