АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-ій інстанції - ШклянкаМ.П.
№22-ц/796/9327/2017 Доповідач - Борисова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - СокуренкаЄвгена Сергійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у розмірі 36551 75 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 30.11.2007 року відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував, що у зв'язку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору у ОСОБА_3 виникла заборгованість, яку просить стягнути у судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.05.2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Є.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31.05.2017 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилався на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне.

Зазначав, що відповідач у своїй заяві підтвердила свою згоду на те, що вона попередньо ознайомлена з умовами надання споживчого кредиту. Також вказував на те, що відповідачем не надано доказів того, що нею своєчасно повідомлено банк про втрату/крадіжку платіжної карти чи ПІН, інформації щодо незаконного використання картки.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача у судове засідання 21.12.2017 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2007 року ОСОБА_3 підписала заяву на відкриття карткового рахунку та обслуговування картки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

30.11.2007 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ УБ відкрило на ім'я ОСОБА_3 карткові рахунки для отримання заробітної плати та пенсії.

Також, ОСОБА_3 від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримала кредитний ліміт на картковий рахунок № НОМЕР_1 у сумі 500 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році.

При цьому, як встановлено судом кредитний ліміт неодноразово змінювався і на день звернення позивача з позовом до суду становив 14160 грн.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач просив стягнути із ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 36551,75 грн., яка складається з: 14159,53 грн. - основної суми заборгованості, 19275,47 грн. - заборгованості по відсоткам, 900 грн. - заборгованості по комісії, 2216, 75 грн. - штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_3 за період з 22.09.2014 року здійснено несанкціоноване списання грошових коштів (а.с. 153-160):

- з карти НОМЕР_1: Інтернет магазин WM FACTOR MONEY ORD - 2903,11 грн., 2903,11 грн., 2954,95 грн., 2954,95 грн., 2954,95 грн., всього 14671,07 грн.

- з карти НОМЕР_2 - 500 грн. Телеком послуги, Київстар.

- з карти НОМЕР_3 - 2954,95 грн. Інтернет магазин WM FACTOR MONEY ORD.

22.09.2014 року на телефон ОСОБА_3 надійшло 7 sms- повідомлень про зняття грошових коштів з карт НОМЕР_1(кредитна), НОМЕР_4 (зарплатна), НОМЕР_3(пенсійна).

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_3, остання після отримання повідомленнь відразу ж 22.09.2014 року зателефонувала на номер телефону ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (тел.3700), однак автовідповідач повідомив, що її номер не зареєстрований. Через деякий час їй зателефонували з банку і повідомили про зняття коштів. По телефону ОСОБА_3 повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів та попросила заблокувати картки. За її проханням картки були заблоковані (кредитна, зарплатна, пенсійна).

25.09.2014 року ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про несанкціоноване списання грошових коштів, на яку отримала відповіді № 20.1.0.0.0/7-20140925/934 від 01.10.2014 року та за №20.1.0.0.0/7-20141024/1312 від 03.11.2014 року про те, що нею порушено умови і правила надання банківських послуг, і як наслідок треті особи, використовуючи інформацію про номер картки, CCV2 код, та термін дії картки здійснили несанкціоноване списання грошових коштів. Рекомендували звернутись до правоохоронних органів (а.с. 46-47, 56-57).

З приводу несанкціонованого списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_3 зверталась до правоохоронних органів та органів прокуратури (а.с. 51-53).

Як вбачається з матеріалів справи слідчим відділом Солом'янського району міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008812, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.54-55).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 зверталась із письмовою заявою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням надати копію укладеного між сторонами договору; повернути кошті, які були несанкціонованого списані. Проте з наданої позивачем відповіді №20.1.0.0.0/7-20160111/3705 від 12.01.2016 року вбачається, що банк не має можливості розглянути її звернення, оскільки воно надійшло у формі листа, при цьому зазначено, що для розгляду приймаються звернення клієнтів банку, які надійшли за допомогою авторизованих каналів зв'язку, до яких належать: Приват24, служба клієнтської підтримки 3700, чат «Допомога онлайн».

Відповідач зазначала, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в подальшому повернув їй 500 грн., які були списані з її карткового рахунку.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.п.6.7, 6.8 «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якою користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які було виконано некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктом 6.11 Умовам і Правили надання банківських послуг (які складають кредитний договір) передбачено, що клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати картки, ПИНа або про отримання звістки про незаконне використання картки необхідно звернутись до відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому обслуговується картка або за номером телефону (0562) 39-00-00, 8-800-500-00-30.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконала вимоги передбачені п.6.11 Умов і Правил надання банківських послуг, а тому посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не повідомляла банк про несанкціоноване списання коштів із карт є необґрунтованими та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

Відповідності до п.6.1. Правил користування платіжною карткою, клієнт дає за замовчуванням згоду, що при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій в країні та за кордоном (окрім інтернет-картки).

Пунктом 6.2. Правил користування платіжною карткою визначено, клієнт може отримати можливість оплати товарів/ послуг через Інтернет. При наданні клієнтом банку заяви на розблокуванням карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки.

Згідно п.6.2.1 Правил користування платіжною карткою, клієнт може отримати можливість оплату товарів/послуг через Інтернет, оформивши інтернет-картку. В даному випадку клієнту буде наданий номер картки (без видачі самої картки), яким він зможе користуватись при здійснення покупок через мережу Інтернет.

Проте, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 зверталась до банку із заявою про розблокуванням карткового рахунку для здійснення платіжних операцій через мережу Інтернет і їй надано відповідний номер картки відповідно до п.6.2 та п.6.21 Правил користування платіжною карткою.

Згідно з ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимум зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнта банка.

Матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вчиняв дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткових рахунків відповідача, не встановлено, у який спосіб відбулося списання (термінал, телефон, комп'ютер), з використанням яких ресурсів відбулося списання, чи відбулося списання з повідомленням про це на певний номер телефону та на який саме, чи операцію з перерахунку коштів було здійснено з використанням особистих даних відповідача та інше.

При цьому представник позивача в суді апеляційної інстанції вказувала, що службове розслідування за фактом списання коштів з рахунків ОСОБА_3 не проводилося та у який спосіб відбулося списання коштів з рахунку відповідача представник позивача зазначити не може.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладені обставини колегія суддів вважає, що позивачем не доведено того, що ОСОБА_3 грубо порушила умови кредитного договору передавши третій особі номер картки, строк її дії, CVV - код на підтвердження переказу коштів, що свідчило б про те, що відповідач фактично сама, власними діями здійснила перерахунок кредитних коштів.

Отже, при розгляді справи не було встановлено, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому не можна вважати, що вина ОСОБА_3 доведена та як наслідок для неї настає цивільна - правова відповідальність. А тому правових підстав для стягнення з відповідача грошових коштів не має.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення, а тому підстави для скасування рішення відсутні.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381 - 383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Сокуренка Євгена Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: