22.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/5987/17
Єдиний унікальний номер 205/5987/17
Провадження номер 2/205/3031/17
22 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Остапенко Н.Г.
при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивач 13 вересня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 вересня 2008 року укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 639.
Від спільного подружнього життя вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини та ведення сумісного господарства припинено. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Також відповідач не надає допомогу на утримання дитини.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечувала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20 вересня 2008 року. Шлюб зареєстрований у Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 639. (а.с. 9)
Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 10) Дитина проживає разом з матірю, і перебуває на її утриманні.
Шлюбні відносини та ведення сумісного господарства припинено. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно.
Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований та має нестабільний дохід, суд приходить до висновку, що аліменти необхіно стягувати у твердій грошовій сумі.
Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозвязку, з урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, керуючись ст.ст. 182, 183 СК України суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягають задоволенню.
При визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач фізично здоровий, не має постійного офіційного місця роботи, тобто має мінливий нерегулярний дохід, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлених ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" та мінімального розміру аліментів, встановленого СК України, суд, вважає можливим, стягувати з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно на утримання сина, починаючи з 13 вересня 2017 року і до повноліття дитини.
Судові витрати розподіляються відповідно вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 20 вересня 2008 року у Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 639.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800,00 гривень, починаючи з 13 вересня 2017 року і до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко