Провадження № 2/641/1939/2017 Справа № 641/5272/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, 3-я особа Державний нотаріус Сьомої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду до ОСОБА_3 міської ради, 3-я особа Державний нотаріус Сьомої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що 21 грудня 2016 року померла його мати ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/8 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 «а» у м. Харкові, на підставі свідоцтва про право на спадщину, а також на 1/4 частина цієї квартири, яка належала їй на праві свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1998 р.

Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом , але у встановлений законом шестимісячний строк я не мав можливості звернутися до сьомої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тих причин, що з 03 жовтня 2016 року по 23 червня 2017 року працював на постійній основі в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Интерсервис» на посаді «Менеджера по продажу» в м. Москва, Російської Федерації. Про надання відпустки для виїзду до м. Харкова , керівництвом йому було відмовлено.

Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської державної нотаріальної контори від 04.08.2017 року № 2562/02-31 йму було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посилання на пропуск строку та ненадання доказів про фактичне прийняття спадщини.

Позивач вважає, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин у звязку з чим просить суд визначити йому додатковий строк, як єдиному спадкоємцю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та обґрунтування позову додатково зазначила, що позивач знаходився на території Російської Федерації, в м. Москва через роботу, не мав фізичної можливості приїхати до нотаріуса, оскільки йому не надавали відпустку. Поховання матері здійснювала його колишня дружина за його проханням та за його кошти. Данні відомості представнику позивача відомі зі слів позивача. Через пошту позивач не звертався до нотаріуса, та не видавав доручення з даного приводу , оскільки вважав, що повинен подати заяву особисто.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради надав до канцелярії суду заяву в якої прохав суд розглядати справу за відсутності представника ХМР та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Представник 3-ї особи: Сьомої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори надав до канцелярії суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи представника позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-978, спадкова справа № 546/2006, та Витягом від 28.01.2008 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано 1/8 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 «а» у м. Харкові (а. с. 12-13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 1998 р № 3-98-108483 ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала ? частина трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 «а» у м. Харкові.(а. с. 29).

ОСОБА_4 померла 21 грудня 2016 року у м. Харкові відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 569984 виданого ОСОБА_3 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 грудня 2016 року (а. с. 9).

Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської державної нотаріальної контори від 04.08.2017 року № 2562/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на пропуск строку та ненадання доказів про фактичне прийняття спадщини (а.с. 21-22).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак часу , то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), від 14 вересня 2016 року (справа за № 6-1215цс16), яка для суду є обовязковою відповідно до положень ст.. 360-7 ЦПК України.

Підстави пропуску строку на які посилається позивач та його представник про те, що з 03 жовтня 2016 року по 23 червня 2017 року позивач працював на постійній основі в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Интерсервис» на посаді «Менеджера по продажу» в м. Москва, Російської Федерації та не мав можливості звернутись до нотаріальної контори ані особисто, оскільки йму було відмовлено у відпустці, ані через пошту або представника через необізнаність, не можуть бути визнані судом поважними з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, працевлаштування за кордоном, не надання керівництвом відпустки, надмірна заклопотаність на роботі, брак часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення цих вимог процесуального закону позивач ОСОБА_2 та його представник доказів на підтвердження того, що в установлений законом строк позивач не прийняв спадщину у звязку з наявністю обєктивних, непереборних та істотних труднощів, перешкод на вчинення цих дій, не надав, а тому підстав на визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 21 грудня 2016 року, суд не вбачає.

Оскільки позов залишено без задоволення підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору відсутні.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5