Справа № 701/2100/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Бисага Т.Ю.,

суддів Собослой Г.Г.,Фазикош Г.В.,

секретарі Шукаль О.Я.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2012 року у справі за поданням старшого державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший державний виконавець ВДВС Берегівського РУЮ звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Ухвалою Берегівського районного суду від 06 серпня 2012 року подання старшого державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням апелянт подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою просить скасувати ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2012 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження виїзду за кордон.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно встановивши обставини, які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що на виконані у відділі державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 116357,69 грн. боргу на користь АТ «Банк» Фінанси та Кредит».

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, і з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, в матеріалах справи, відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 знав про зміст подання державного виконавця, в якому не зазначені дії боржника, що свідчать про ухилення від виконання зобовязання, відсутні підстави вважати, що боржник ОСОБА_1свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Суд першої інстанції не врахував, що цей захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжитті всі інші заходи впливу на боржника.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Ухвала постановлена без належного зясування обставин справи, перевірки їх доказами, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307, 312-315,317,319 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2012 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді