28.08.2017 Справа № 380/1191/17
Провадження по справі № 4-с/380/8/17
Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Лісовенка П.І.

при секретарі : Романовській Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії головного державного виконавця Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1,

встановив :

АТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення ним повідомлення від 26.07.2017 року про повернення виконавчого листа № 2/380/166/17 від 13.05.2017 року стягувачу без прийняття до виконання, вважаючи таке повідомлення незаконним, таким, що порушує вимоги ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник заявника АТ «РОДОВІД БАНК» не прибув, надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності.

Головний державний виконавець Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечив, вказав, що заявник, як стягувач, за виконавчим листом, при поданні заяви про відкриття виконавчого провадження не надав підтвердження сплати авансового внеску та не надав доказів про те, що АТ «РОДОВІД БАНК» належить державі.

Суд, розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду від 03.05.2017 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» стягнено заборгованість за кредитним договором № 15.2/АА-097.07.2 від 22.03.2007 року в сумі 1098 доларів 24 центи США, 285720,61 гривень та 4729,16 гривень сплаченого судового збору. На підставі даного рішення Тетіївським районним судом був виданий виконавчий лист від 13.05.2017 року (а.с.5-6), який 26.07.2017 року був пред?явлений стягувачем до виконання до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (а.с.25-26). 26.07.2017 року головним державним виконавцем Рябоконем М.В. винесено повідомлення від 26.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувач при поданні заяви про відкриття виконавчого провадження не надав підтвердження сплати авансового внеску та не надав доказів про те, що АТ «РОДОВІД БАНК» належить державі (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Від сплати авансового внеску державні органи звільняються.

Відповідно п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів скарги, стягувач АТ «РОДОВІД БАНК» при поданні заяви про примусове виконання рішення до Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області не надав підтвердження сплати авансового внеску та послався на те, що АТ «РОДОВІД БАНК» є державним органом, який в розмірі 99,9% належить державі Україна в особі Міністерства фінансів України, яке є центральним органом виконавчої влади і здійснюючи права власника, формує його органи управління в повному складі із представників держави, тобто державні органи. Але при цьому не надав належних для того доказів. Доказів про те, що АТ «РОДОВІД БАНК» належить державі та відповідно звільнене від сплати авансового внеску заявник не надав в судове засідання.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПКУкраїни, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заявник не надав суду належних доказів, які б підтверджували його вимоги, державний виконавець при здійсненні своїх повноважень діяв відповідно до законодавства України, а тому, суд в задоволенні скарги відмовляє.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 386-387,294 ЦПК України, суд

ухвалив :

В задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії головного державного виконавця Тетіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення ним повідомлення від 26.07.2017 року про повернення виконавчого листа № 2/380/166/17 від 13.05.2017 року стягувачу без прийняття до виконання, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо хвалу було постановлено без участі осіб, які беруть участь у справі, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : П.І.Лісовенко