Справа № 132/3625/17
Провадження № 2/132/1260/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2017 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_2.

Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, що складалося з житлового будинку з господарськими будівлями і присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1

Згідно заповіту складеного ОСОБА_2 11.02.2008 року вона оформила 1/2 частку вищевказаного жиглотого будинку, отримавши свідоцтво про право на спадщину 16.05.2017 року, видане державним нотаріусом Калинівського районного нотаріальною округу Василишиною Л.В., зареєстроване в реєстрі № 1392.

Однак, оформити в даний час свої спадкові права на 1/2 частку зазначеної вище земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в АДРЕСА_1 вона не має можливості, так як за життя ОСОБА_2 не був виданий документ про власність. За вказаних обставин звернулася в суд з даним позовом.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви №02-1-1488 від 01.12.2017 року Калинівська міська рада позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за відсутності представника міської ради.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивачки ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складалося з житлового будинку з господарськими будівлями і присадибної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту складеного ОСОБА_2 11.02.2008 року позивачка оформила 1/2 частку вищевказаного жиглотого будинку, отримавши свідоцтво про право на спадщину 16.05.2017 року, видане державним нотаріусом Калинівського районного нотаріальною округу Василишиною Л.В., зареєстроване в реєстрі № 1392.

Однак, оформити в даний час свої спадкові права на 1/2 частку зазначеної вище земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в АДРЕСА_1 позивачка не має можливості, так як за життя ОСОБА_2 не був виданий документ про власність.

Рішенням виконкому Калинівської міської ради від 14.04.1995 року ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га призначену для будівництва і обслуговування житловою будинку і господарських будівель, що розташована в АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_2 замовив технічну документацію, але не встиг зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на зазначену вище земельну ділянку.

Згідно технічної документації в результаті обмірів площа вищезазначеної земельної ділянки становить 0,10 га, якій вже був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1, що вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_2 сформованого 10.10.2014 року .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності, земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України №6-2цс15 від 11 лютого 2015 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 328, 392, 1225, 1261, 1268 ЦК України, 120,125 ЗК України, ст.ст. 12, 80, 81, 82, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування 1/2 частки житлового будинку і господарських будівель, загальною площею (0,1000 га, кадастровий помер НОМЕР_1, вартістю 125973,7 грн., що розташована в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: