Провадження № 2/200/4778/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«22» грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ» про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову зазначив, що між ним як позикодавцем та ОСОБА_3 (громадянин ОСОБА_4 Молдова) як позичальником, 12.12.2016 року укладено договір позики відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 1 390 000,00 (один мільйон триста девяносто тисяч) грн. 00 коп. (далі - «позика»), а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений строк до 27 листопада 2017 року.

12.12.2016 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики позивачем також було укладено договори поруки з поручителем ОСОБА_2, яка несе відповідальність в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок як субсидіарний боржник, та поручителем ТОВ «МЕТАЛ - КОРТ», яке несе відповідальність як солідарний боржник, в розмірі переданої позики.

28.11.2017 року позивачем направлені вимоги до позичальника та поручителів про повернення позики. На момент звернення до суду, ні позичальник, ні поручителі своїх зобов'язань відповідно за Договором позики та Договорами поруки не виконали, позику не повернули.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 10 000,00 гривень, стягнути з ТОВ «МЕТАЛ - КОРТ» заборгованість в сумі 1390000,00 гривень та судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином.

Через канцелярію суду було подано заяву від ОСОБА_5 про залучення її до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ».

Розглянувши вказану заяву суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки відповідно до ч.1 ст.53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Крім того, згідно ч.4 наведеної статті, у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. В свою чергу, наведені в заяві підстави не свідчать про той факт, що рішення у справі може вплинути на її права та обовязки, тому суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі ст.281 ЦПК України, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках..

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 12.12.2016 року уклали договір позики. Згідно договору, позивач зобовязувався надати позичальнику позику в розмірі 1390000,00 гривень на термін до 27 листопада 2017 року, а позичальник зобовязувався повернути позику в строки та в порядку, встановлених договором позики.

Відповідно до договору поруки від 12.12.2016 року (п.1.2., 2.1.) ОСОБА_2 надала поруку позивачу як субсидіарний боржник за виконання позичальником своїх зобовязань за договором поруки в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до договору поруки від 12.12.2016 року (п.1.2., 2.1.) ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» надало поруку позивачу як солідарний боржник за виконання позичальником своїх зобовязань за договором поруки в розмірі суми позики.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, 2 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки відповідачем ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ», як солідарним боржником, не надано доказів виконання ним грошового зобовязання, суд вважає, що заявлені до нього позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої вимоги до ОСОБА_2 суд зазначає, що відповідно до ч.1, 2 ст.619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника.

Субсидіарна відповідальність має місце у зобов'язаннях з множинністю осіб на стороні боржника. Додатковий характер відповідальності полягає в тому, що кредитор перш за все має пред'явити вимогу основному боржнику і очікувати від нього виконання або виплати, що являють собою прояв цивільно-правової відповідальності. Пред'явлення кредитором вимоги до додаткового (субсидіарного) боржника можливе в двох випадках: 1) якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора, незалежно з якої причини він надав таку відмову; 2) якщо кредитор не одержав від основного боржника в розумний строк відповіді на пред'явлену вимогу.

Як встановлено матеріалами справи, позивач предявив вимогу до ОСОБА_2 одночасно з предявленням вимоги основному боржнику (позичальнику), не отримавши при цьому від позичальника відповіді на предявлену вимогу, тобто порушивши встановлений законом порядок предявлення вимоги субсидіарному боржнику, тому заявлена вимога до ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 611, 612, 619, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст. 3-5, 12, 77, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ» про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ-КОРТ» (ідентифікаційний код 33972974) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість за Договором позики від 12.12.2016 року в сумі 1 390 000,00 (один мільйон триста девяносто тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ-КОРТ" (ідентифікаційний код 33972974) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Женеску Е.В.