Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом публічного акціонерного товприства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивує тим, що 14.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 в подальшому реєстраційний номер було змінено на № 1), згідно з умовами якого банк наддав позичальнику кредитні кошти у розмірі 51270,00 CHF на строк з 14.11.2006 року до 14.11.2027 року. Банк свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1за договором іпотеки № 0 від 14.11.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, пр. Свободи, 9/3, загальною площею 45,1 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., яка складається з двох кімнат.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009року АКІБ»УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов»язань АКІБ «УкрСиббанк», та яке 08.12.2011 року своє право вимоги, в т. ч., що виникло з вищевказаного кредитного договору передало ПАТ «Дельта Банк».

Позичальник умови кредитного договору належним чином невиконував, про що неодноразово повідомлявся, в т. ч.й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов»язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов»язання невиконані, у зв»язку з чим станом на 27.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 1979598,58 грн., з яких тіло кредиту -1062097,60, відсотки -744121,32, пеня -162600,98, сума заставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 1883,36 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 8895,32 грн.

В рахунок виконання основного зобов»язанння позивач має право звернути стягення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

А тому на підставі вищенаведеного, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 14.11.2006 року в сумі 1979598,58 грн. просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, пр. Свободи, 9/3, загальною площею 45,1 кв. м.,житловою площею 32,1 кв.м., яка складається з двох кімнат, шляхом визнання права власності на неї за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, пр. Свободи, 9/3, загальною площею 45,1 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., яка складається з двох кімнат.

Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.02.2017 року, причини неявки судуне відомі, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 вподальшому реєстраційний номер було змінено на № 1), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 51270,00 CHF на строк з 14.11.2006 року до 14.11.2027 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № 0 від 14.11.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, пр. Свободи, 9/3, загальною площею 45,1 кв. м., житловою площею 32,1 кв.м., яка складається з двох кімнат.

У зв»язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором станом на 27.07.2015 року у нього наявна заборгованість у сумі 1979598,58 грн., з яких тіло кредиту -1062097,60, відсотки - 744121,32, пеня -162600,98 грн. сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 1883,36 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 8895,32 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, ст. ст.1,33 Закону України «Про іпотеку» в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а також в інших випадках, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя укладено не було, а договором іпотеки зазначено лише загальне правило про таку можливість, а відтак, не зазначивши в договорі всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваживши лише про загальну можливість цього, відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.

За рішенням суду звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за правилами ст. 39 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статєю 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають застосуванню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Відповідно договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобовязання за договором або зобовязанням, що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки, іпотекодержательнабуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. Банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у відповідності до умов Договору іпотеки

Відповідно до вимог ст. ст.3,4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права - звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, тобто спосіб, який передбачає позасудове врегулювання.

А тому враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 224, 226-228, 232, 233, 294 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 572, 611 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товприства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_2