Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4025/17 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Є.У.№ 336/4312/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2017 року у справі за позовом Шевченківского обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпі 2017 року Шевченківське обєднає управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2011 року позивача було зобовязано здійснити перерахунок та виплату з 15.01.2010 року пенсії відповідачу у порядку та розмірі, встановленому ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до частини 4 статті 42 цього Закону враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

І позивачем на виконання рішення суду було зроблено перерахунок пенсії відповідачу та нараховано доплату у розмірі 8659,32 гривень.

Як зазначає позивач, за результатами документальної перевірки пенсійної справи відповідача було виявлено невірне визначення періоду оптимізації при виконання вищевказаного судового рішення у звязку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 1609,22 грн. за період з 01.07.2010 р. по 31.11.2015 р.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з ОСОБА_3 суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 1609,22 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Шевченківське обєднає управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких ідстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції установлено що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2011 року позивача було зобовязано здійснити перерахунок та виплату з 15.01.2010 року пенсії відповідачу у порядку та розмірі, встановленому ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до частини 4 статті 42 цього Закону враховується для обчислення пенсії, за 2009 рік, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

На підставі здійсненого перерахунку пенсії відповідачу нараховано доплату у розмірі 8659,32 гривень. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги. зазначив. що за результатами документальної перевірки пенсійної справи відповідача було виявлено невірне визначення періоду оптимізації при виконання вищевказаного судового рішення у звязку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 1609,22 грн. за період з 01.07.2010 р. по 31.11.2015 р.

Відповідно до п.4 постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення» суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду або в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення надміру сплаченої пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно послався на положення ст. ст. 1212 ЦК, 1215 ЦК, за яки особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Натомість за статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Аналізуючи положення чинного законодавства, суд першої інстанції правильно визначив, що у зазначеній нормі права відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У Кодексі законів про працю України міститься згадка про лічильну помилку при виплаті заробітної плати, що на думку колегії суддів є синонімічним до поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 2009 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та те, що відповідач, набуваючи переплату пенсії, діяв недобросовісно.

судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що відсутній факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою та не встановлено й наявності рахункової помилки, а тому відповідно до статті 1215 ЦК України позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: