У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області рішенням від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 травня 2017 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

28 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених судових рішень з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 147-1, 148, 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та статей 212-214, 315 ЦПК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала копії ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року, 16 і 30 березня 2016 року та 10 травня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 17 травня 2017 року, про перегляд якої порушує питання ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що дисциплінарне стягнення до працівника було застосоване з дотриманням вимог статей 147-149 КЗпП України. При цьому суди виходили з того, що дисциплінарне стягнення застосоване до позивачки за порушення трудових обов'язків, а саме невиконання обов'язку щодо збереження і набуття майна тощо, які передбачені посадовою інструкцією директора коледжу.

Разом з тим у наданих заявницею для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року та 16 березня 2016 року суд касаційної інстанції скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справ на новий розгляд до судів першої та апеляційної інстанцій відповідно з підстав допущення ними порушень норм ЦПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року, наданій заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності з урахуванням норм статей 147-149 КЗпП України, оскільки згідно з положеннями посадової інструкції водія вантажного автомобіля, посаду якого обіймав позивач, останній несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов'язків, проте не встановлено фактів допущення позивачем грубого порушення своїх трудових обов'язків та дисциплінарного проступку.

У наданій заявницею для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення з урахуванням положень статей 147-149 КЗпП України, оскільки зі змісту наказу про накладення дисциплінарного стягнення не вбачається, за який конкретно дисциплінарний проступок було накладено стягнення на позивача, не зазначено дату та обставини його вчинення; крім того, не підтверджено належними та допустимими доказами те, що відповідач документально визначив відповідні правила, порядок або процедуру поселення громадян до санаторію-профілакторію, а відтак, не підтверджено і факту їх порушення позивачем.

Отже, порівняння наведених судових рішень суду касаційної інстанції із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Оскільки суд касаційної інстанції ухвалою, про перегляд якої подано заяву, залишив судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, то зазначена ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі й не підлягає перегляду з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Приазовський державний технічний університет» про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк