Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/1017/17
Провадження по справі № 2-н/281/10/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року смт Лугини

Суддя Лугинського районного суду Житомирської області Данчук В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2017 року позивач звернулася до Лугинського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Розглянувши позовну заяву та подані до неї документи, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Як вбачається з поданої позовної заяви та доданих до неї документів, позивач просить стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с, Станційне, Лугинського району, Житомирської області, аліменти на її користь на утримання доньки Дарії, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною Дарією повноліття.

Вимога, заявлена позивачем не передбачена ст. 161 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року).

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, зазначила, що сторонами по справі є позивач та відповідач, не вказала імя (прізвище, імя та по батькові) заявника і боржника, їх місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника, а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, посилається на статті ЦПК України в редакції чинній до 15.12.2017 року, що регулюють розгляд справи в порядку позовного провадження, отже дана заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Позивач вказала, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак п. 3 ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону від сплати судового збору звільняються лише позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Тобто, за подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник не звільняється від сплати судового збору і повинен додати копію квитанції про його сплату до заяви.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на викладене, в даному випадку належить відмовити у видачі судового наказу у звязку з тим, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України і заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, що унеможливлює її розгляд в порядку наказного провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 352-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - відмовити.

Копію ухвали та заяву надіслати заявнику разом з доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом пятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3