22-ц/775/810/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Дзюба М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

при секретарі Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України про визнання незаконним та часткового скасування наказу, -

в с т а н о в и л а:

12 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він, маючи звання капітану далекого плавання, з 18.04.2014 року внесений до Переліку осіб, які мають право працювати головами та членами державних кваліфікаційних комісій (далі ДКК) у Маріупольській регіональній філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України(надалі Інспекція). З ним з вказаного часу укладалися цивільно-правові угоди: 03 січня 2017 року № С1-Мр-02/17, №С1-Мр-06/17 та ПФ1-Мр-44/17 з терміном дії кожна з 03 січня по 31 березня поточного року. За умовами договорів, він взяв на себе обовязок виконувати роботу, визначену цим договором, з дотриманням вимог, передбачених п.п.1.1 та п.п.1.2 угоди. Наказом виконуючого обовязки начальника Інспекції від 15 лютого 2017 року № 25 його було виведено з Переліку осіб, які мають право працювати головами та членами державних кваліфікаційних комісій, затверджений 27.12.2016 року наказом №243 та 29.12.2016 року наказом № 246, після чого з ним було розірвано цивільно-правові угоди №С1-Мр-02/17, №С1-Мр-06/17 та ПФ1-Мр-44/17. Підставою для виведення його з Переліку осіб, які мають право працювати головами та членами ДКК та розірвання цивільно-правових угод стало те, що він не виконав вимоги п.п.5.4 Порядку роботи ДКК, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 07.05.2007 року №3776 при проведенні оцінки компетентності ОСОБА_3 При цьому він зазначив, що будь-яких порушень порядку роботи ДКК з його боку не було а тому розірвання з ним угод є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, відповідачем порушено порядок розірвання цивільно-правової угоди, визначений п. 7.3, та яким визначено, що сторона, яка має намір розірвати укладену угоду, зобовязана письмово попередити іншу сторону не пізніше як за 30 календарних днів, що зроблено не було.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обовязки начальника Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України від 15.02.2017 року № 25 в частині виведення ОСОБА_2 з Переліку осіб, які мають право працювати головами та членами ДКК, від 27 грудня 2016 року № 243 від 29 грудня № 246, розірвання з ним цивільно-правових угод №С1-Мр-02/17 від 03 січня 2017 року, №С2-Мр-06/17 від 03 січня 2017 року, ПФ1-Мр-44/17 від 03 січня 2017 року та проведення його позачергової атестації. Стягнуто з Інспекції на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1100 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 3810,00 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідач, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу в якій просив рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував вимоги нормативного документу інспекції № В-3-4 «Процедури проведення оцінки компетентності морських фахівців у державних кваліфікаційних комісіях», затвердженого начальником Інспекції 02.06.2014 року. Вказане вбачається з того, що Комісією, а саме ОСОБА_2, як повноважним членом ДКК, під час прийняття іспиту у ОСОБА_3, було порушено вимоги п. 4.5.3 процедури НД СУЯ № В-3-4 якою передбачено, що у разі незгоди особи, яка склала іспит, з оцінкою усної відповіді, їй пропонується відповісти на поставлене запитання письмово. А тому з вказаних підстав рішення комісії не можна вважати обєктивним. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того факту, що ОСОБА_3, під час усного опитування було запропоновано письмово відповісти на поставлене запитання. Крім того безпідставно стягнуто витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Інспекції ОСОБА_4, просив апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повноваження Інспекції створювати постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків встановлені п.4.1 пункту 4 «Положення про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків». Згідно якого наказом в.о. начальника Інспекції №243 від 27 грудня 2016 року затверджено Перелік осіб, які мають право працювати головами ДКК у 2017 року (додаток №1) та Перелік осіб, які мають право працювати членами ДКК у 2017 році (Додаток №2), відповідно до якого позивач ОСОБА_2 має право працювати головою або членом ДКК з підтвердження кваліфікації судноводіїв та ДКК з підтвердження кваліфікації членів суднової команди (а.с.28-30,43-55). Тобто між сторонами укладена угода, яка є цивільно-правовим договором, на підставі якого трудові відносини не виникли, а виконавець не є найманим та штатним працівником замовника. Позивач підтвердив свою згоду лише на виконання зобовязань, викладених у п.1.1 угоди, тобто згідно п.6.3. виконує тільки певний обсяг роботи під час засідання ДКК. Вказані угоди є строковими, набувають чинності з моменту їх підписання 03.01.2017 року та діють до 31.03.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, вважає їх обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно статті 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Положеннями ст..901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона зобовязується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень ст. 903 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був членом Державної комісії, яка здійснювала оцінювання компетентності капітана далекого плавання ОСОБА_3 Іспит проводився шляхом письмового та усного опитування, згідно порядку «Порядку проведення іспитів в Державних кваліфікаційних комісіях», затвердженого наказом інспекції від 27.10.2016 року №187(надалі Порядку). Відповідно до розділу 6 Порядку, який передбачає вирішення спірних питань, встановлено, що у разі незгоди з рішенням ДКК моряк має право оскаржити його до начальника Інспекції протягом 2 тижнів з дня його винесення, а скарга має бути розглянута протягом одного місяця з дня отримання. (п.6.1).

Проте, ОСОБА_3 22.12.2016 року не оскаржив рішення комісії в передбаченому порядку, а письмово звернувся до Інспекції з клопотанням допустити його до повторної здачі екзамену в іншому складі комісії безоплатно, посилаючись на незгоду з рішенням комісії щодо результатів оцінки його компетентності.

Правильність висновків комісії була підтверджена в судому засіданні першої інстанції висновками незалежних фахівців, які були залучені до розгляду справи судом за клопотанням позивача.

Враховуючи відсутність доказів, які б доводили порушення вимог діючого законодавства позивачем ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги в цій частині.

Проте не можна погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем на правову допомогу.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, за правилами ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивач не заявляв клопотання про допуск ОСОБА_5 до участі у справі у якості особи, яка надає йому правову допомогу, крім того в матеріалах справи відсутні докази що він є фахівцем у галузі права.

Тобто, ОСОБА_5 фактично приймав участь при розгляді цієї справи в якості представника, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не можуть бути стягнені з другої сторони у справі. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, зокрема квитанція про оплату послуг ОСОБА_5

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Повний текст постанови виготовлено 01.01.2018 року

Керуючись ст. ст. 367, 370, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2017 року скасувати в частині стягнення з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 3810,00 гривень та відмовити в задоволенні вимог в цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

ОСОБА_6