Справа № 570/4467/15-ц
Номер провадження 2/570/68/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивача Бочковського Ю.М.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 (до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в сумі 19357 гривень 42 копійки та судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_6 було укладено договір № 535555 від 16 січня 2014 року "Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки", а 18 березня 2014 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до даного договору, згідно якого, банком надано клієнту кредит в сумі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% на рік за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування коштами протягом Грейс-періоду при безготівковому розрахунку за товари і послуги, за який встановлено 0,001% річних. Банк виконав свої зобов`язання, однак клієнт не виконував взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, а так як клієнт помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем подано позов до відповідачки, так як вона була на момент укладення шлюбу і на момент смерті клієнта його дружиною, а відповідно і спадкоємцем за законом першої черги.

В ході розгляду справи, позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, подаючи до суду відповідні заяви.

За клопотанням представника позивача до участі в справі в якості співвідповідачів було залучено як правонаступників (спадкоємців) ОСОБА_6 , а саме: сина - ОСОБА_7 та дочку ОСОБА_8 , які проживали разом з боржником на момент смерті останнього.

У зв`язку з цим, 16 червня 2016 року, представником позивача було подано позовну заяву у новій редакції, в якій позивач просить стягнути з відповідачів борг у сумі 15901,03 грн. та судові витрати у справі в сумі 1282,33 грн., тобто позивач зменшив позовні вимоги.

Представник позивача, ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_9 подав до суду відзив на заперечення від 30 березня 2017 року (а.с.192-193), в якому зазначив, що оскільки на момент смерті ОСОБА_6 за місцем його проживання були зареєстровані його дружина - ОСОБА_1 , син ОСОБА_7 , донька ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , законним представником якої є ОСОБА_8 , вони залишаються зареєстрованими за даною адресою по даний час, то не зважаючи на те, що вони як спадкоємці за законом не зверталися до нотаріуса і не отримали свідоцтва про право на спадщину, вони є спадкоємцями за законом майна померлого ОСОБА_6 як такі, що проживали з спадкодавцем на момент смерті і не звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини. Отже вони, як спадкоємці за законом, повинні задоволити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадок.

В судовому засіданні, представники позивача, ПАТ "Державний ощадний банк України", ОСОБА_11 , ОСОБА_12 позов підтримали і останній пояснив, що до спадкоємців з пропозицією погашення заборгованості банк не звертався, так як не було відомо кола спадкоємців. Проте відповідачі, проживаючи разом з боржником, фактично прийняли спадщину. Враховуючи, що за ОСОБА_6 зареєстровано автомобіль, то дане майно має бути включене до спадкового майна і успадковане спадкоємцями - відповідачами у справі у відповідних частинах. Тому відповідачі повинні відповідати перед позивачем в межах вартості успадкованого майна, вартість якого можна визначити за допомогою експертизи. Просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно перебувала з ОСОБА_6 у шлюбі з 19 лютого 1977 року. Після смерті чоловіка, ніякого майна не успадкувала, тому не має що віддавати. Крім того, зазначила, що після смерті чоловіка зверталася у банк, там їй було повідомлено, що претензії до неї відсутні, так як далі будуть вирішувати дане питання із страховою компанією. Попри це, у вересні 2015 року працівники банку повідомили їй, що в неї борг перед ОСОБА_13 за період з листопада 2014 року по вересень 2015 року, причому повідомлень з банку до цього не надходило. Зазначила, що з заявою про прийняття спадщини до нотконтори не зверталася, так як знала, що майна за чоловіком не зареєстровано. Автомобіль, який зареєстрований за чоловіком вони пригнали з Угорщини в 1989 році був не новий. Приблизно в 2002 році автомобіль був відчужений і в сім`ю з того часу не повертався. В зв`язку з тим, що ніякого майна після смерті чоловіка успадковано не було, просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подала до суду заперечення проти позову, в якому зазначила, що оскільки банк дізнався про смерть боржника 11 листопада 2014 року, до спадкоємців не звертався, а до нотаріальної контори звернувся лише 07 серпня 2015 року, він пропустив шестимісячний термін пред`явлення вимоги. Відповідно позивач вважається таким, що позбавляється права вимоги, і так як вимоги позивача є недоведеними, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнала з мотивів, викладених у запереченні, та зазначила, що оскільки вартість майна встановити неможливо, позов до задоволення не підлягає, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про слухання справи. Вони подали до суду заяви, в яких позов не визнали в повному обсязі, просять відмовити в задоволенні позову, справу розглядати без їхньої участі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, що ніяких відносин з ОСОБА_6 не мав. Придбав автомобіль приблизно у 1985 році у іншої особи, прізвище якого не пам`ятає. ОСОБА_6 надав лише довіреність. Автомобіля уже близько 10 років немає, його розібрали на запчастини, оскільки кузов був повністю погнившим.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16 січня 2014 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_6 було укладено договір № 535555 "Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки".

18 березня 2014 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_6 було укладено додатковий договір № 1 до договору № 535555 "Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки", відповідно до якого банком надано клієнту кредит в сумі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% на рік за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування коштами протягом Грейс-періоду при безготівковому розрахунку за товари і послуги, за який встановлено 0,001% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_6 належним чином не виконував свої зобов`язання і своєчасно не сплатив суму заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 16 червня 2016 року становить 15901 грн. 03 коп., що складається із залишку простроченої позики, про що зазначено в розрахунку, доданому до позовної заяви (у новій редакції) - а.с.136.

Як вбачається із свідоцтва про смерть порядковий номер 759 від 24.09.2014 року, виданого відділом РАЦС Управління міської частини Прага 4 Чеської Республіки, ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41297307 від 22 серпня 2015 року інформація, щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Відповідно до листа сільського голови Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області № 428/02-12/16 від 18.04.2016 року, ОСОБА_1 , згідно поквартирної картки (форми Б) проживає в АДРЕСА_1 і станом на 17 вересня 2014 року та на даний час має наступний склад сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Земельна ділянка на території Квасилівської селищної ради відсутня. Селищна рада не володіє інформацією стосовно приватизації квартири.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 62832448 від 06.07.2016 року відсутня інформація щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_6 (а.с.137).

У листі Територіального сервісного центру № 5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України № 31/17/5641-1893 від 06.05.2017 року зазначено, що станом на 06 травня 2017 року згідно відомостей, наявних в територіальному сервісному центрі 5641 РСЦ НАІС баз даних транспортний засіб марки "ГАЗ 24029", шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_6 . Крім того, на даний автомобіль було видано тимчасовий талон по дорученню 22 лютого 2002 року на ОСОБА_14 (а.с.195).

В ході розгляду справи, сторони посилались на те, що вищевказане доручення могла посвідчити приватний нотаріус Юган Г.І. З листа приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Юган Г.І. № 72/01-16 від 18 липня 2017 року вбачається, що у період з 01 січня 1999 року по сьогоднішній день договору (довіреності) від імені ОСОБА_6 про користування та розпорядження автомобілем марки "ГАЗ 2402", 1977 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вона не посвідчувала.

Як вбачається із наданої Рівненською райдержнотконторою спадкової справи № 530/2015 року щодо майна померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто із спадкоємців не звертався до нотконтори із заявою про прийняття спадщини і свідоцтва про право на спадщину не отримував. Спадкова справа заведена на підставі заяви ПАТ "Ощадбанк", як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника. Ця заява датована 07.08.2015 року і отримана нотконторою 22.08.2015 року (матеріали спадкової справи на а.с.96-100).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що спадкоємці повинні були б задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадок, і кожен із спадкоємців повинен був би задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ніхто із спадкоємців не звертався, майна вони не успадкували, а отже задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідачі не можуть.

За неодноразовими клопотаннями представника позивача, судом витребовувались докази, які б могли підтвердити наявність у ОСОБА_6 нерухомого майна чи цінного рухомого майна. Однак, заходи, які міг вжити суд для розшуку спадкового майна, не дали позитивних результатів. Навпаки, було встановлено, що за померлим ОСОБА_6 не зареєстровано нерухомого майна. Селищна рада повідомила, що земельна ділянка за ним не обліковується, а відповідачка ОСОБА_1 пояснила суду, що їх квартира не приватизована, житлового будинку у них немає. Ці обставини не були спростовані представником позивача і суду не надано жодного доказу, який би це спростував.

Що стосується доводів позивача, що відповідачі, проживаючи разом із спадкодавцем на день його смерті, прийняли спадщину, а саме: автомобіль марки "ГАЗ 2402", 1977 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за померлим ОСОБА_6 , хоча із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса вони не зверталися, але не подавали до нотаріуса і заяви про відмову від спадщини, а отже мають відповідати перед позивачем, в межах вартості успадкованого автомобіля, суд не може взяти їх до уваги з наступних підстав. Судом встановлено, що вказаного автомобіля у користуванні чи власності відповідачів немає, фактично вони його не успадкували і не могли успадкувати, так як автомобіль ще ОСОБА_6 за життя був переданий у розпорядження іншої особи за довіреністю. Загальновідомим фактом є те, що в такий спосіб фактично проводився продаж автомобілів. Як пояснив свідок ОСОБА_14 автомобіль був у його користуванні і знищений понад 10 років тому. Ці обставини представником позивача спростовані в судовому засіданні не були.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що дружина і діти померлого ОСОБА_6 - відповідачі у справі, хоча і являються спадкоємцями померлого згідно норм діючого законодавства, так як були зареєстровані разом з померлим у квартирі на день його смерті, але фактично вони не успадкували ніякого майна. Майна, яке б підлягало спадкуванню, в ході розгляду справи встановлено не було. За таких обставин, відповідачі не можуть задовільняти вимоги позивача.

Також суд погоджується з доводами представника відповідачки про те, що позивачем пропущено строк (6 місяців) для звернення із вимогою до спадкоємців.

Крім того, судом із пояснень відповідачки ОСОБА_1 встановлено, що при укладенні кредитного договору було укладено і договір страхування. Цю обставину підтвердили і представники позивача. Тому, на думку суду, саме страхова компанія у разі смерті ОСОБА_6 мала відшкодувати суму позики банку. Однак, позивач не звертався до страхової компанії з відповідною заявою. В судовому засіданні, на неодноразову вимогу суду, представник позивача відмовився назвати страхову компанію, з якою було укладено договір, і не надав відповідних документів.

За таких обставин суд вважає, що позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

В зв`язку з відмовою у задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів не підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.57, 59, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 608, 1054, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 (до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) про стягнення заборгованості - відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.