Справа № 4-с/303/42/17
У Х В А Л А

22 серпня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Немеш Г. В.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

представника ВПВР

Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві скаргу ОСОБА_1 -представника за дорученням від 10.04.2017 р. ОСОБА_3, подану в порядку ст. 383 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

24 липня 2017 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, надійшла скарга ОСОБА_1 - представника за дорученням від 10.04.2017 р. (стягувача) ОСОБА_3 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, заінтересована особа: (боржник)Міністерство аграрної політики та продовольства України, які полягають у поверненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Скарга мотивована тим, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, 24.04.2017 року у цивільній справі № 303/1369/16-ц видано виконавчий лист про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_3 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище». З метою виконання рішення суду, ОСОБА_3 19.06.2017 року направив Виконавчий документ разом із заявою про прийняття його до виконання до Департаменту ДВС Міністерсьва юстиції України, а 14.07.2017 року ОСОБА_3 отримано Виконавчий лист з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувану, з підстав що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ не містить прізвища, імені, по батькові особи, яка його видала. Такі дії, уповноваженого органу ДВС, «стягувач» вважає неправомірними і такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Скаржник посилається на те, що Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.07.2017 р., підписано від імені органу ДВС старшим державним виконавцем Бурла В. Е. та направлено стягувачу через 9-ть робочих днів з дня предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання, що є порушенням вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МінЮсту України № 521/5 від 02.04.2012 р. Тому, скаржник просить: визнати неправомірними дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України, ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц, а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.07.2017 р. за № ДВ-2, - скасувати; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України, прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц та відкрити виконавче провадження.

У судовому засіданні представник заявника - стягувача вимоги скарги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у скарзі просив їх задоволити в повному обсязі

Представник за довіреністю Міністерства юстиції України в особі Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України та його посадових осіб, зокрема інтереси відділу ПВР, начальник Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2, проти задоволення скарги, поданої представником в інтересах стягувача ОСОБА_3 заперечив, посилаючись на те, що рішення та дії державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану, узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення представника стягувача-скаржника, думку представника Міністерства Юстиції України в особі Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України та його посадових осіб, зокрема інтереси відділу ПВР, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, 24.04.2017 року видано Виконавчий лист у цивільній справі № 303/1369/16-ц про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_3 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище», який скріплено гербовою печаткою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області та підписано головуючим суддею. (а.с.9).

На виконання рішення суду, представником стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_1 19.06.2017 року направлено вказаний Виконавчий документ разом із заявою про прийняття його до виконання до Департаменту ДВС Міністерсьва юстиції України, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення адресату згідно опису відправлення та квитанції про оплату вартості відправлення (а.с.6).

Згідно електронного відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення вручене адресату - ДВК Київ 22.06.2017 року.

14.07.2017 року «стягувачем» ОСОБА_3 отримано Виконавчий лист з Повідомленням від 06.07.2017 року про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.6 ч.4 ст 4 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ не містить прізвища, імені, по батькові особи, яка його видала, що стверджується копіями документів наявний у матеріалах скарги.

Статтею 14 ЦПК України імперативно встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами… - і за її межами.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами і доповненнями», визначає, що 1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 3 вказаного Закону України визначає: 1. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Стаття 4 вказаного Закону України визначає Вимоги до виконавчого документа

1. У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Згідно ч.2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішення, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Суд має право видати кілька виконавчих листів за заявою стягувача, зазначивши яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Суд зазначає, що Виконавчий лист у цивільній справі № 303/1369/16-ц про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_3 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище», виданий Мукачівським міськрайонним судом Закарпатсьої області 24.04.2017 року, скріплений гербовою печаткою органу, який його видав та підписано уповноваженою посадовою особою -головуючим суддею, що відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність підстав, передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, а від так, дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України, ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, виданого Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц, - слід визнати неправомірними, а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.07.2017 р. за № ДВ-2, - скасувати.

Суд бере до уваги твердження представника стягувача про те, що державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувану з порушенням строків, встановлених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через 9 днів з дня предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання. Оскільки, ч. 4. ст.4 вказаного Закону України встановлює, що Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Твердження представника Міністерства Юстиції України в особі Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України та його посадових осіб, зокрема інтереси відділу ПВР, про те, що стягувачем виконавчий документ скерований не до належного органу в системі органів виконавчої служби, а тому строк повернення не порушений, спростовується Інструкцією з організації примусового виконання рішень, розробленою відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

3. Органами державної виконавчої служби є:

●Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

●управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

●районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі відділи державної виконавчої служби).

Стягувачем скеровано виконавчий документ до Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень, оскільки «боржником» за виконавчим провадженням є Міністерсво аграрної політики та продовольства України.

Суд критично ставиться до тверджень скаржника стягувача в частині, що Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, підписано неповноважною особою старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції ОСОБА_5, оскільки ч. 6. Інструкцією з організації примусового виконання рішень, розробленою відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон), визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судом не встановлено жодних фактів чи доказів, які б спростовували чи заперечували доводи заявника та встановлене судом.

Таким чином, скарга ОСОБА_1 - представника за дорученням від 10.04.2017 р. (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_3 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, які полягають у поверненні виконавчого документа Стягувачу без прийняття до виконання, підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, слід покласти на відділ державної виконавчої служби.

Згідно з частиною другою статті 79 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання про оплату судового збору при поданні скарг зазначеної категорії суди керуються роз'ясненнями, що містяться у пунктах 3, 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження": скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби до скарг учасників виконавчого провадження, застосовуються положення ЦПК, якими врегульовані аналогічні питання.

Законом України « Про судовий збір»(зі змінами від 17.05.2017 року), питання оплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС чітко не врегулювано.

Керуючись: ст. 55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст.10, 60, 208, 209, 212-218, 224-228, 383-387 ЦПК України, Законом України „Про виконавче провадження, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 - представника за дорученням від 10.04.2017 р. (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_3 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, які полягають у поверненні виконавчого документа Стягувачу без прийняття до виконання, - задоволити.

Визнати дії старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України, ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц, без прийняття до виконання - неправомірними, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.07.2017 р. за № ДВ-2, - скасувати;

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України, прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц та відкрити виконавче провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Після набрання ухвалою законної сили, відповідному органу державної виконавчої служби, у відповідності до вимог ст. 389 ЦПК України, повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Головуючий Морозова Н. Л.