Справа № 405/2959/13-ц
Провадження № 6/405/120/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому подання державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, в порядку ст.377-1 ЦПК України звернулась до суду з поданням, погодженим з начальником Подільського ВДВС міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що в Подільському відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області на виконанні перебуває виконавче провадження №51677580 з примусового виконання виконавчого листа № 405/2959/13-ц 2/405/598/13 від 23.04.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість за кредитним договором № 313 від 02.12.2009 року, в сумі 371 416 грн. 86 коп.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Крім того, було вжито заходи примусового виконання рішення суду, зокрема, направлено запити до реєструючих органів, на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник, отримавши поштове відправлення, не з'являвся до державного виконавця, про причини неявки не повідомляв.

Відповідно до інформації, наданої на запити до УМВС щодо зареєстрованих автотранспортних засобів та Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України та ДПС України, боржник ОСОБА_3 доходи не отримує, відкритих рахунків у банківських установах не має.

За повідомленням ДМС України від 29.05.2017 року, ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

З огляду на зазначене, державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків, рішення суду не виконано, у зв`язку з чим необхідним є тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду подання по суті відсутні.

Зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Із матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 18.07.2016 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 405/2959/13-ц 2/405/598/13 від 23.04.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість за кредитним договором № 313 від 02.12.2009 року, в сумі 371 416 грн. 86 коп.

Крім того, згідно з даними ДФС України, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 доходів не має та на обліках в ДПС не перебуває.

Відповідно до інформації, наданої УМВС щодо зареєстрованих автотранспортних засобів та витягу з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, майно, належне боржнику ОСОБА_3 на праві власності, - відсутнє.

Як на підставу для звернення до суду з поданням державний виконавець зазначила, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх зобов'язань за рішенням суду.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим державним виконавцем доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 2 ст. 10 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Поряд з цим, суд вважає, що державним виконавцем не надано будь-яких обєктивних доказів на підтвердження фактів навмисного ухилення особи (боржника) від виконання зобовязань, в той час як поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, судом відзначається, що винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання її боржником, не може обєктивно свідчити про ухилення боржника від виконання зобовязання.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що державним виконавцем в поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобовязань за рішенням суду і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №405/2959/13-ц 2/405/598/13, виданого 23 квітня 2014 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_4 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість за кредитним договором № 313 від 02.12.2009 року, в сумі 371 416 грн. 86 коп., - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_5