АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4472/17 Справа № 209/3453/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Бараннік О.П.
28 вересня 2017 року Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2017 рік вересень 28 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,
при секретарі - Бондаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Тетяна Семенівна, про визнання договору дарування недійсним, -
В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що фактично придбана за її кошти за договором купівлі-продажу від 14.10.1996 року квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на її матір ОСОБА_6 з тих причин, що сама позивачка на момент придбання вказаного житлового приміщення мала намір проживати в іншій частині України.
Пізніше, за сімейними обставинами, позивачка все ж таки стала проживати у м. Дніпродзержинську в спірній квартирі, в якій була зареєстрована 18.02.2000 року.
24.07.2003 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7, який також зареєструвався в квартирі АДРЕСА_1, а згодом, 26.03.2004 року, в ній була зареєстрована і донька позивачки від першого шлюбу - ОСОБА_4.
В подальшому, після смерті 03.03.2005 року матері позивачки ОСОБА_6, а потім 03.01.2016 року і чоловіка ОСОБА_7, позивачка звернулася за оформленням спадщини до нотаріальної контори, де їй стало відомо, що власником спірної квартири в дійсності є її чоловік ОСОБА_7 на підставі укладеного 21.10.2004 року між ним та її матір'ю ОСОБА_6 договору дарування.
Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що спадкоємицею 1/2 частині спірної квартири тепер є і мати її чоловіка, відповідачка по справі ОСОБА_2, яка на думку позивачки разом зі своїм сином ОСОБА_7, користуючись тяжкою хворобою ОСОБА_6 навмисно ввели її оману в тому, що ОСОБА_7 загрожує сліпота, для вилікування якої потрібні кошти для операції, але в чому в дійсності не було потреби, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2 (до зміни назви м. Дніпродзержинськ) від 21.10.2004 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Т.С., недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення, виходячи з наступного.

Визнаючи укладений договір дарування спірного житлового приміщення між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недійсним, суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими.

З такими висновками суду погодитись не можливо, оскільки вони зроблені поверхово, без належного з'ясування дійсних обставин та в порушення норм матеріального права.

Як видно з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду про визнання укладеного 21.10.2004 року між її матір'ю ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7 договору дарування спірної квартири недійсним з підстав введення ОСОБА_6 в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що позивачка не є стороною укладеного між її матір'ю ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7 правочину щодо дарування спірної квартири, у зв'язку з чим не може довести і наявність самого факту обману, бо не є тією особою, яка діяла під впливом обману, але на що суд першої інстанції ніякої уваги не звернув, судова колегія вважає, що за таких обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,3,4 ст. 309, ст.ст. 313 - 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Тетяна Семенівна, про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 606 гривень 32 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом двадцятим днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :