Справа № 740/2904/17
Провадження № 2/740/1301/17
УХВАЛА

22 серпня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Капленку І.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення із відповідача ОСОБА_2 18178045,20 грн. боргу за договором позики б/н від 25 червня 2015 року та 845653 грн. трьох процентів річних за порушення зобов"язання за даним договором.

В поданій заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача, де б воно не знаходилось в межах ціни позову, обмеження права виїзду відповідача за межі України, із надання відомостей з декларації відповідача за 2016 рік про майно останнього: автомобіля Тойота Прадо, 2006 року випуску, тракторів Т150 к, 1982, 1989, 1990, 1991, 1992 років випуску, культиваторів кшн, плугів, борони дискової, частки в статутному капіталі ТОВ «Аратт-Агро», що у грошовому еквіваленті становить 36500 грн.. Заява обґрунтована тим, що відповідач не здійснює свої зобов»язання за договором позики від 25 червня 2015 року і має намір відчужити належне майно, про що свідчить відповідне оголошення у мережі інтернет.

Ухвалою судді від 22 серпня 2017 року відкрито провадження по даній справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 18178045,20 грн. боргу за договором позики б/н від 25 червня 2015 року та 845653 грн. трьох процентів річних за порушення зобов"язання за даним договором, згідно поданої заяви останній просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача, де б воно не знаходилось в межах ціни позову, обмеження права виїзду відповідача за межі України. Заява про забезпечення позову обгрунтована посиланням на наявність спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, при цьому у заяві не вказано, на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача слід накласти арешт, також не представлено суду належних та допустимих доказів належності даного майна відповідачу на праві власності, місця його знаходження та його індивідуальних характеристик, зокрема, реєстраційних номерів транспортних засобів. Відповідно до судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, проведеної Верховним судом України 01 лютого 2013 року, перелік видів забезпечення позову визначений у ст.152 ЦПК України, серед видів такого забезпечення у ст.152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України; враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК України та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Також судом враховується, що сторонами згідно п.2.7. договору позики погоджені умови щодо відчуження та/або передачі на користь позичальника прав на всю частку позикодавця у ТОВ «АРАТТА-АГРО».

За таких обставин в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.11, 60, 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.П. Олійник .