Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 332/911/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/778/3971/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року у справі за позовом Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року представник управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої пенсії.

Посилався на те, що відповідачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13.01.2015р.

З 01.04.2015р. виплата пенсія була тимчасово зупинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за № 213-VIII, оскільки відповідач перебуває на державній службі.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2015р. такі дії пенсійного фонду визнані неправомірними, тому управління пенсійного фонду поновило виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2015р.

Після набрання чинності з 01.01.2016р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. за № 911-VIII управління пенсійного фонду знову припинило виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016р., але нараховану пенсію за січень 2016 року у розмірі 1 606,55 грн. ОСОБА_3 отримала в грудні 2015 року.

Таким чином, виникла переплата пенсії у розмірі 1 606,55 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя суму надмірно отриманої пенсії в розмірі 1 606,55 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року в задоволенні позову Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції послався на те, що відповідач не вчинила будь-яких неправомірних дій, що привели до переплати пенсії.

Даний висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та зроблено з дотримання норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та з дотриманням норм ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13.01.2015р. (а.с. 4).

З 01.04.2015р. виплата пенсія була тимчасово зупинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за № 213-VIII, оскільки відповідач перебуває на державній службі.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2015р. такі дії пенсійного фонду визнані неправомірними, тому управління пенсійного фонду поновило виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2015р.

Після набрання чинності з 01.01.2016р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. за № 911-VIII управління пенсійного фонду знову припинило виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016р., але нараховану пенсію за січень 2016 року у розмірі 1 606,55 грн. ОСОБА_3 отримала в грудні 2015 року (а.с. 5).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За приписами ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки, тому суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України, дійшов правильного висновку, що вказані грошові кошти не підлягають поверненню.

Судом підставно врахована правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки або базуються на викладі фабули справи, або є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору застосовані правильно, у справі ухвалено законне і обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: