Справа № 645/5375/16-ц
Провадження № 2/645/486/17
РІШЕННЯ

іменем України

29 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач про усунення від спадкування, де вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, окрім іншого, з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1. На час смерті ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована у вказаному будинку. Разом з нею в будинку жив і був зареєстрований її син ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив спадкові справа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, окрім іншого, з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1. Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 11.07.2003 р. Дітей померлий не мав, його батьки померли, тому позивач є його єдиним спадкоємцем першої черги.

У встановлений законом строк позивач звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. ОСОБА_4, проте їй було видано свідоцтво про право на спадщину лише на 35/100 частин спірного будинку. Мотивуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на інші 35/100 частин спірного будинку, нотаріус вказав, що після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулись син померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який стверджував, що він онук померлої, оскільки його мати (донька спадкодавці) ОСОБА_5, померла до відкриття спадщини.

Між тим, в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 засвідчена лікарем Української психіатричної лікарні з суворим наглядом м.Дніпропетровська ОСОБА_6 та надійшла до нотконтори поштою, тому така заява є неналежною та такою, що суперечить діючому законодавству, оскільки законом не передбачено право лікаря, головного лікаря посвідчувати підпис особи на заяві про прийняття спадщини. Наявна в матеріалах спадкової справи заява ОСОБА_2 від 30.10.2009 р. про прийняття спадщини подана з порушенням строку, встановленому ст.549 ЦК України (1960 р.).

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 вчинив вбивство своєї матері, ОСОБА_5, яка є спадкоємицею ОСОБА_3 першої черги за законом. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.05.2000 р. дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст.94 КК України (1960 р.) як навмисне вбивство та відносно нього застосовані примусові заходи медичного характеру.

Просить суд з підстав, передбачених ч.1 ст.528 ЦК України (1963 р.), усунути ОСОБА_2 від спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с.130).

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - ОСОБА_8 проти позову заперечував.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.529 ЦК України (1963 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (в тому числі усиновлені), другий з подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями по закону, якщо до часу відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, який був би спадкоємцем; вони спадкують порівну в тій частці, яка б припадала при спадкуванні за законом їх померлому батькові (матері).

Згідно ч.1 ст.528 ЦК України (1963 р.), не мають права спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які умисно позбавили життя спадкодавця або будь-кого із спадкоємців або вчинили замах їх життя.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи: свідоцтвом про припинення шлюбу ОСОБА_3 НОМЕР_1 від 05.08.1968 р., свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_8 серії НОМЕР_3, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 (а.с.14, 34, 35, 36).

Позивач є дружиною сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 15).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.6, 9, 26, 27), де спадкодавець проживала і була зареєстрована разом з сином, ОСОБА_4 (а.с.13, 14).

У безсудовому порядку позивач звернулась до ХДНК №4 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_4, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 35/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1.

Відносно інших 35/100 частин спірного житлового будинку державним нотаріусом ХДНК №4 Козелько Т.М. 11.04.2017 р. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Мотивуюче прийняте рішення про відмову, нотаріус зазначила, що після смерті ОСОБА_3 в ХДНК №12 була заведена спадкова справа № 376/2003, яка містить, окрім заяви сина ОСОБА_4, заяву рідного онука спадкодавиці - ОСОБА_2 про прийняття спадщини, оскільки його мати ОСОБА_5, донька спадкодавці, померла до відкриття спадщини. У зв'язку з чим інші 35/100 частин спірного житлового будинку прийняв ОСОБА_2

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка не перебувала у шлюбі, мали бути її діти - син ОСОБА_4, який прийняв спадщину, та донька ОСОБА_5, але остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто раніше матері, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 37) .

При цьому, як вбачається з постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.05.2000 р. у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 94 КК України (1960 р.), смерть ОСОБА_5 настала в результаті вбивства її сином, ОСОБА_2

Вказаною постановою встановлено, що інкриміноване йому правопорушення ОСОБА_2 вчинив у стані гострого алкогольного психозу, при якому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За результатами розгляду справи до ОСОБА_2 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусових заходів медичного характеру - поміщення та лікування в психіатричну лікарню з суровим режимом. (а.с.129).

Враховуючи, що вина ОСОБА_2 у вчиненні умисного вбивства своєї матері ОСОБА_5, яка є спадкоємцем ОСОБА_3, не доведена вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки дії по позбавленню життя матері ОСОБА_2 вчинив у стані, при якому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Посилання позивача на пропуск відповідачем строку на подання заяви про прийняття спадщини та невідповідність форми та порядку звернення до нотконтори з такою заявою не є підставою для усунення його від спадкування після смерті ОСОБА_3, передбаченою ст.528 ЦК України (1963 р.).

Керуючись ст. ст. 10, 60, 64 ч.4, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя: