АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1252/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Рижанівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай),

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області із позовом до Рижанівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він 15 липня 1996 року був прийнятий в члени КСП «Україна», с. Рижанівка, Звенигородського району, Черкаської області. Одночасно при вирішенні питання стосовно прийняття позивача у члени зазначеного підприємства, вказує ОСОБА_6, він був прийнятий на роботу в будівельну бригаду з 15 липня 1996 року. Це рішення було затверджено на загальних зборах членів КСП (протокол №2, від 15 лютого 1997 року). З членів КСП «Україна» позивач не вибував.

КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землею ЧР №4-3, від 13 грудня 1995 року.

Позивач вказує, що він, як член КСП «Україна» мав право на земельну частку (пай) і повинен був внесений до списку членів КСП, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. Але списки членів КСП «Україна», що додавались до державного акта на право колективної власності на землю відсутні.

Вважаючи, що право власності на земельну частку (пай) виникло у нього з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю КСП «Україна», членом якого він був, ОСОБА_6 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким визнати за ним право на майновий пай члена колишнього КСП «Україна» с. Рижанівка, Звенигородського району, Черкаської області.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні судом обставин, що мають істотне значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення по суті заявлених ним позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до п.п.1 п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 2 вищезазначеного указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

З листа Верховного Суду України від 01 вересня 2009 року «Практика розгляду судами земельних спорів» вбачається, що вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен зясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 15 липня 1996 року був прийнятий на роботу в будівельну бригаду КСП «України» різноробочим, що підтверджується копією трудової книжки, тобто позивач почав перебувати у трудових відносинах із підприємством набагато пізніше часу отримання КСП «Україна» державного акту на право колективної власності на землю - 13 грудня 1995 року. Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що сам по собі факт перебування позивача в трудових стосунках із КСП не є тотожнім з членством у даному колективному сільськогосподарському підприємстві.

Згідно книги записів реєстрації державних актів на право колективної власності на землю КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю ЧР № 4-3 від 13 грудня 1995 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Звенигородському районі Черкаської області ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 14 грудня 2016 року.

Як вбачається із відповіді начальника відділу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області /а.с.21/ в витягах з протоколів загальних зборів КСГП «Україна» с. Рижанівка про затвердження додаткових списків громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) прізвище ОСОБА_6 не зазначено, сертифікат на право на земельну частку/пай/ на ОСОБА_6 не виготовлявся та не реєструвався.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких обєктивних, переконливих доказів того, що він на час проведення паювання земель був членом КСП «України» та був включений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки право на отримання земельної частки (паю) у ОСОБА_6 не виникло, тому права позивача не є порушеними, а відтак, не підлягають до задоволення і заявлені ним позовні вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є несуттєвими, були предметом судового розгляду і не дають підстав для зміни або скасування постановленого рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Рижанівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :