Дата документу 08.02.2017 Справа № 554/5304/16-ц
Справа № 554/5304/16-ц
Номер провадження 2/554/1050/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2017 м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого - судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Крючко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс», приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Елли Леонідівни, третя особа: ОСОБА_4, Полтавська міська рада про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації нерухомого майна, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

у липні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом та просить визнати недійсним договір купівлі - продажу від 19.11.2014 року кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку (41/5000 частин) за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс» та ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського округу Гофман Е.Л.; скасувати державну реєстрацію про право власності на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку (41/5000 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; зобов'язати приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по скасуванню державної реєстрації про право власності на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку (41/5000 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Позов позивачем мотивований тим, що із 03.04.1990 року вона із своїм сином ОСОБА_4 проживає та зареєстрована у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. 19.11.2014 року ОСОБА_2 як покупець та ПАТ «Полтаваагротранс» як продавець уклали договір купівлі - продажу, згідно якого покупець купила кімнату НОМЕР_1 за вказаною вище адресою. Даний договір вважає таким, що порушує її конституційне право на житло, оскільки після придбання даного гуртожитку ВАТ «Полтаваагротранс» у порядку приватизації, він із комунальної власності перейшов до приватної. З цих підстав Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширює свою дію на відносини мешканців цього гуртожитку, оскільки гуртожиток перебував у віданні та власності Фонду комунального майна. Даним Законом накладено мораторій на будь - яке відчудження гуртожитків, а тому вказаний вище договір купівлі - продажу суперечить вимогам діючого законодавства та з цих підстав є недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та представник Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс» Черненко Л.В. у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, оскільки дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав гуртожитків» не розповсюджує свою дію на гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у м.Полтава, оскільки він перебуває у приватній власності ВАТ «Полтаваагротранс». Оспорюваний договір купівлі - продажу повністю відповідає вимогам закону та відсутні будь - які підстави для визнання його недійсним.

Відповідач приватний нотаріус Полтавського міського округу Гофман Е.Л. у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд проводити судовий розгляд без її участі, вважала себе неналежним відповідачем у справі, оскільки нотаріус не стає безпосереднім учасником матеріальних правовідносин, факт виникнення, зміни та припинення яких вони посвідчували.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Його представник ОСОБА_6 просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Третя особа: представник Полтавської міської ради Чухліб Г.О. заперечив проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне:

29.06.1994 року між Фондом комунального майна (Продавець) та Відкритим акціонерним товариством «Полтаваагротранс» (Покупець) укладено договір купівлі - продажу державного майна, а саме продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу Полтавського обласного орендного автотранспортного підприємства «Полтаваагпромтранс», зокрема гуртожитку № 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Постановою Господарського суду Полтавської області від 10.01.2006 року зобов'язано Регіональне відділення Фонду державного майна України у Полтавській області включити у перелік майна, що в процесі приватизації було передано у власність ВАТ «Полтаваагротранс», майно - два гуртожитки, розташовані по АДРЕСА_2 в м.Полтава, яке на законних підставах було передане ВАТ «Полтаваагротранс» у процесі приватизації. (а.с.170-171).

19.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі - продажу, згідно якого продавець передав, а покупець прийняла у власність наступне майно: 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у АДРЕСА_1 загальною площею 4106,4 кв.м.

За заявою продавця та згодою співвласників у володіння та користування покупця переходить на 3- му поверсі кімната НОМЕР_1, яка складається з коридору (1) пл. 2.0 кв.м., кімнати (3) пл. 16.7 кв.м., кімнати (4) пл.11.3 кв.м., умивальника (6) пл.. 2.3 кв.м., вбиральні (7) пл. 0.8 кв.м., душової (8) пл. 0.8 кв.м., загальною площею 33.9 кв.м.

Зазначена 41/5000 частка у праві власності на будівлю гуртожитку, що відчуджується належить Продавцю, Публічному акціонерному товариству «Полтаваагротранс», на праві приватної власності на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтава від 08.08.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2014 року № НОМЕР_4 право власності продавця зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2014 року, номер запису: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2.

Відповідно до п.5 даного договору при вчиненні продажу даної кімнати покупцю відомо, що у відчужуваній кімнаті є зареєстровані особи. (а.с.69).

Сторонами не заперечується, що із 03.04.1990 року позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 із 11.09.1997 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19.06.1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду».

Законом України від 04.09.2008 року «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» внесено зміни до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад.

Законом України від 08.09.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» уточнено порядок передання гуртожитків у комунальну власність з метою наступної приватизації житлових приміщень законними мешканцями гуртожитків.

Згідно із преамбулою до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

За змістом статті 1 даного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, крім гуртожитків товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Таким чином, суд приходить до висновку, що дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на правовідносини позивача ОСОБА_1 та відповідача, оскільки гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 передано ВАТ «Полтаваагротранс» в процесі приватизації.

Пунктом 3 Прикінцевих положень розділу VІІ Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зазначено, що з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх виселення із займаних жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, установити мораторій на відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад) гуртожитків, які перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності, або увійшли до статутних фондів акціонерних чи колективних підприємств, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, протягом строку реалізації державної програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад, але не менше одинадцяти років з дня опублікування цього Закону. Цей мораторій діє на відчуження у будь-який спосіб зазначених гуртожитків як цілісних майнових комплексів або їх окремих будівель, споруд, жилих та нежилих приміщень та іншого майна на користь фізичних чи юридичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що із 03.04.1990 року позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 із 11.09.1997 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживали у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою їх постійного проживання та реєстрації у кімнаті №3 вказаного гуртожитку був ордер. Іншого житла позивач не має.

Окрім цього, на а.с. 183 наявний лист № 71 від 15.05.2014 ПАТ «Полтаваагротранс», відповідно до якого останні пропонували ОСОБА_11 придбати у гуртожитку по АДРЕСА_1 кімнату НОМЕР_1, яку вона винаймала на той час, оскільки із 15.06.2014 року вона виставлена на продаж.

На бланку ПАТ «Полтаваагротранс» зазначено адресу даної юридичної особи як м.Полтава, вул. Садовського, 14.

Таким чином, суд вважає, що даним листом відповідач підтвердив факт фактичного проживання у спірній кімнаті позивача ОСОБА_1 більше п'яти років.

Листом від 03.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до директора ПАТ «Полтаваагротранс» з проханням розглянути питання про приватизацію нею житла за адресою: АДРЕСА_1, в якому вона проживає із 1990 року.

09.07.2015 року даний лист повернуто відправнику ОСОБА_1 з причин відсутності одержувача за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_3 (дані поштового відправлення на а.с.187).

З урахуванням викладено, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не має власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстрована за місцем проживання у зазначеному гуртожитку та фактично проживає у ньому, гуртожиток був включений до статутного капіталу відповідача як товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа. яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно частини 1 статті 215 ЦЦК України підставою недійсності правочину є недодержання і момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст.655 ЦК України).

Таким чином, згідно оспорюваного договору купівлі - продажу від 19.11.2014 року ОСОБА_2 прийняла у власність наступне майно: 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 4106,4 кв.м.

Натомість, відповідно до умов цього договору, за заявою продавця та згодою співвласників лише у володіння та користування покупця переходить на 3 - му поверсі кімната НОМЕР_1, яка складається з коридору (1) пл. 2.0 кв.м., кімнати (3) пл. 16.7 кв.м., кімнати (4) пл.11.3 кв.м., умивальника (6) пл.. 2.3 кв.м., вбиральні (7) пл. 0.8 кв.м., душової (8) пл. 0.8 кв.м., загальною площею 33.9 кв.м.

Зазначена 41/5000 частка у праві власності на будівлю гуртожитку, що відчуджується належить Продавцю, Публічному акціонерному товариству «Полтаваагротранс» на праві приватної власності на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 08.08.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2014 року № НОМЕР_4 право власності продавця зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2014 року, номер запису: НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2.

Таким чином, згідно даного договору ОСОБА_12 купила 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 4106,4 кв.м., в той час як за заявою продавця та згодою співвласників лише у володіння та користування покупця їй передано на 3- му поверсі кімнату НОМЕР_1.

Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що на час укладення спірного договору купівлі - продажу від 19.11.2014 року, з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення виселення в подальшому їх із займаних жилих приміщень, недопущення відчудження гуртожитків, які будувалися за державні кошти, на законодавчому рівні встановлено мораторій на відчудження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних рад) гуртожитків, встановлений не менше, ніж на одинадцять років, який діє і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За результатами розгляду даної справи суд приходить до висновку, що внаслідок укладення договору купівлі - продажу від 41/5000 частку у праві власності на будівлю гуртожитку літ. «А-9», що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 4106,4 кв.м. між ПАТ «Полтаваагротранс» та ОСОБА_2 було порушено права та законні інтереси позивача щодо проживання та користуванні неї кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку, що знаходиться у АДРЕСА_1.

На а.с. 100 наявна вимога ОСОБА_2, яка адресована ОСОБА_11 та її сину ОСОБА_13 від 23.10.2015 року звільнити вказану вище кімнату.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір купівлі - продажу від 19.11.2014 року суперечить вимогам цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а тому позовна вимога в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу від 19.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс» та ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського округу Гофман Е.Л. підлягає до задоволення.

Вирішення питання про скасування державної реєстрації прав здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

За змістом статті 2 даного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно полягає у офіційному визнанні і підтвердженні державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації про право власності на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку (41/5000 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, зобов'язання приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по скасуванню державної реєстрації про право власності на кімнату НОМЕР_1 у гуртожитку (41/5000 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу, а тому визнання у судовому порядку оспорюваного договору недійсним має наслідком внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та анулювання відповідного запису.

Таким чином, діючим законодавством зобов'язання щодо скасування державної реєстрації про право власності на нерухоме майно покладено на відповідні органи.

Позивач з вимогою до уповноважених органів на скасування державної реєстрації, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не зверталася та відмову у вчиненні таких дій не отримувала, суд не може перебирати на себе повноваження інших органів.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, із відповідачів ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс», приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гофман Елли Леонідівни, третя особа: ОСОБА_4, Полтавська міська рада про визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації нерухомого майна, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 19.11.2014 року 41/5000 частин гуртожитку (кімната НОМЕР_1), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс» та ОСОБА_2, який було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського округу Гофман Е.Л.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Полтаваагротранс» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення буде виготовлено суддею 13.02.2017 року.