Справа № 313/1244/17
Провадження № 2/313/372/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року смт. Веселе

Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

головуючого судді: Калабухова О.А.

при секретарі: Лазуренко О.А.

За участю:

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, відповідно до якого:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі Договору від 02.04.1999 року.

За час проживання у вказаному будинку, в якому проживає позивач до теперішнього часу зі своєю родиною, за згодою позивача була прописана відповідачка. Відповідачку за домовленістю позивач прописував тимчасово, і за домовленістю остання повинна була, при виниклій потребі подати документи на зняття її з місця реєстрації, тобто будинку позивача, який йому належить на праві власності.

У звязку із тим, що потреба не виникала тривалий час, то позивач не наполягав на тому, щоб відповідачка подала документи на зняття її з реєстрації за місцем проживання.

У минулому році, коли позивач звернувся до відповідних органів для оформлення субсидії, останній почав шукати відповідачку, і як виявилося, то відповідачка не проживає тривалий час в смт.Веселе, а де саме мешкає остання позивачу невідомо.

У вказаному будинку позивач проживає зі своєю дружиною та веде господарство. Відповідачка не є членом родини позивача та більше року у даному будинку не проживає.

Тож позивач, змушений звернутись до суду із даною позовною заявою через порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 вказаного Кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасові мешканці за вимогою наймача або проживаючих спільно з ним членів сім*ї зобов*язані негайно звільнити приміщення, а при відмові - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Відповідач не має права спільної власності на будинок, який належить ОСОБА_1. на праві власності. Відповідачка не проживає у його будинку понад 6 місяців. У зв*язку з тим, що відповідачка добровільно не знімає себе з реєстрації за останнім місцем проживання, тобто будинку позивача, призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, оскільки, ОСОБА_1, будучи власником вказаного будинку, не може володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та при винекнених обставин, буде позбавлений можливості отримати субсидію на сплату коштів за комунальні послуги. ОСОБА_1 те, що відповідачка прописана в будинку позивача, він не може отримати субсидію, яка необхідна для проживання, так як його пенсії лише вистачає на сплату комунальних платежів. ОСОБА_1 ці обставини він не може придбати ліки та підтримувати свій стан здоров*я для подальшого життя. Також реєстрації відповідачки за місцем проживання позивача перешкоджає йому розпоряджатися майном на власний розсуд, так як він є пенсіонером і має похилий вік. Але використати своє право не може через те, що відповідач прописана за адресою його проживання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом. Отже, відповідачка не виконуючи вимоги чинного законодавства, в частині неподання документів до відповідного органу реєстрації місця проживання на зняття її з реєстрації з останнього місця проживання, грубо порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Задоволення вказаної позовної заяви призведе до того, що відповідно до вимог законодавства, на підставі даного рішення позивач зможе зняти з реєстрації свого місця проживання відповідачку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником будинку № 38 по вулиці Бобрових в смт. Веселе, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна. У вказаному будинку за згодою позивача була прописана ОСОБА_3. Вказана особа за домовленістю була прописана тимчасово, оскільки вона не мала місця реєстрації і їй необхідна була прописка. Останній рік відповідачка взагалі не проживає на території району. Враховуючи вище викладене ОСОБА_2 просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком № 38, квартира №2, який розташований за адресою: 72202, Запорізька область Веселівський район смт Веселе, вул. Бобрових. Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач ОСОБА_1 підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася. Про розгляд справи була повідомлена відповідно до норм чинного законодавства. Заяви про проведення судового розгляду справи за відсутності відповідача чи заперечень на позовну заяву до канцелярії Веселівського районного суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог -Відділ реєстрації фізичних осіб Виконавчого комітету Веселівської селищної ради в особі ОСОБА_4 надав заяву, в якій просить справу розглянути за їх відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив той факт, що позивач дійсно є власником даного будинку, а також, що ОСОБА_3 була прописана за домовленістю з позивачем та на даний час не проживає з позивачем, її місце проживання наразі невідомо.

Враховуючи вище викладене, вислухавши пояснення представника позивача, суд відмічає наступне:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі Договору від 02.04.1999 року.

За час проживання у вказаному будинку, в якому проживає позивач до теперішнього часу зі своєю родиною, за згодою позивача була прописана відповідачка. Відповідачку за домовленістю позивач прописував тимчасово, і за домовленістю остання повинна була, при виниклій потребі подати документи на зняття її з місця реєстрації, тобто будинку позивача, який йому належить на праві власності.

У звязку із тим, що потреба не виникала тривалий час, то позивач не наполягав на тому, щоб відповідачка подала документи на зняття її з реєстрації за місцем проживання.

У минулому році, коли позивач звернувся до відповідних органів для оформлення субсидії, останній почав шукати відповідачку, і як виявилося, то відповідачка не проживає тривалий час в смт.Веселе, а де саме мешкає остання позивачу невідомо.

У вказаному будинку позивач проживає зі своєю дружиною та веде господарство. Відповідачка не є членом родини позивача та більше року у даному будинку не проживає.

Тож позивач, змушений звернутись до суду із даною позовною заявою через порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 вказаного Кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасові мешканці за вимогою наймача або проживаючих спільно з ним членів сім*ї зобов*язані негайно звільнити приміщення, а при відмові - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Відповідач не має права спільної власності на будинок, який належить ОСОБА_1. на праві власності. Відповідачка не проживає у його будинку понад 6 місяців. У зв*язку з тим, що відповідачка добровільно не знімає себе з реєстрації за останнім місцем проживання, тобто будинку позивача, призводить до порушення вимог ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, оскільки, ОСОБА_1, будучи власником вказаного будинку, не може володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та при винекнених обставин, буде позбавлений можливості отримати субсидію на сплату коштів за комунальні послуги. ОСОБА_1 те, що відповідачка прописана в будинку позивача, він не може отримати субсидію, яка необхідна для проживання, так як його пенсії лише вистачає на сплату комунальних платежів. ОСОБА_1 ці обставини він не може придбати ліки та підтримувати свій стан здоров*я для подальшого життя. Також реєстрації відповідачки за місцем проживання позивача перешкоджає йому розпоряджатися майном на власний розсуд, так як він є пенсіонером і має похилий вік. Але використати своє право не може через те, що відповідач прописана за адресою його проживання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом. Отже, відповідачка не виконуючи вимоги чинного законодавства, в частині неподання документів до відповідного органу реєстрації місця проживання на зняття її з реєстрації з останнього місця проживання, грубо порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Задоволення вказаної позовної заяви призведе до того, що відповідно до вимог законодавства, на підставі даного рішення позивач зможе зняти з реєстрації свого місця проживання відповідачку. Тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 3, 119, 208-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: 72202, АДРЕСА_2, такою, що втратила право користування квартирою №2, будинку №38 по вулиці Бобрових в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6