АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1643/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Експобанк» звернулося до суду з даним позовом, яким просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за договором кредиту і забезпечення № 232/АК-2007 від 04.12.2007 в розмірі 48161,44 доларів США та 16146,50 грн., а також судові витрати, мотивуючи про те, що ОСОБА_6, як позичальник, не виконав належним чином свої зобовязання по кредитному договору внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору платежами банк порушує питання в даній справі, а ОСОБА_7, як поручитель, несе солідарний обовязок з позичальником стосовно належного виконання кредитних зобовязань останнього.

Заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 13.03.2012 позовні вимоги у справі задоволено повністю.

У подальшому ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 заява відповідача ОСОБА_7 про перегляд вказаного заочного рішення була задоволена, заочне рішення від 13.03.2012 скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 28.11.2016 позовні вимоги у справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28.11.2016 у повному обсязі та залишити в силі заочне рішення віл 13.03.2012 в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь банку заборгованості в сумі 554631,36 грн. Також апелянт просить залучити ОСОБА_7, як правонаступника відповідача у справі, та стягнути з неї заборгованість у сумі 554631,36 грн.

В обґрунтування вказує на те, що поручитель звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення лише після смерті позичальника. Поручитель не повідомив банк про зміну свого місця проживання, чим порушив вимоги ст. 523 ЦК України про місце виконання зобовязання. Поручитель знав про наявність договору поруки, оскільки 06.10.2015 звернувся до банку із заявою про надання його примірника та розрахунку здійснених по кредитному договорі платежів, а також здійснював часткове погашення кредитної заборгованості протягом 2015 та 2016 років. Указане, на думку апелянта, свідчить про незаконність скасування заочного рішення суду, так як поручитель знав про його ухвалення. Позичальник помер уже після ухвалення заочного рішення у даній справі, отже саме його належить виконувати, оскільки ним встановлено солідарний обовязок поручителя стосовно сплати на користь банку кредитної заборгованості. Суд не мав повноважень скасувати судове рішення, яке набрало законної сили, у звязку зі смертю відповідача. Суд не дослідив ані кредитний договір, ані договір поруки, п.4.3 якого встановлено продовження строку його дії у разі переведення боргу на іншу особу або у разі зміни розміру кредиту. Пунктом 32 постанови пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що поручитель приймає на себе зобовязання за кредитним договором у разі, зокрема, смерті боржника, якщо це встановлено договором поруки. Згідно норм ЦК України поручитель може виконати зобовязання замість боржника. Правонаступником боржника є його дружина - ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті позичальника, так як проживала разом з ним на момент відкриття спадщини.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник у справі помер, спадщину після нього ніхто не прийняв, отже про правонаступництво у спірних правовідносинах мова йти не може, а поручитель за умовами договору поруки не може самостійно, без наявності нового боржника в зобовязанні, нести відповідальність за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає, що встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до укладеного 23.11.2007 між позивачем, як банком, та відповідачем ОСОБА_6, як позичальником, договору кредиту і забезпечення №208/АК-2007 позичальник отримав банку кредит в розмірі 33500,00 доларів США зі сплатою 12 % річних та комісією за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 22.11.2014.

Відповідач ОСОБА_6 отримав кредитні кошти 23.11.2007, але зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував. Його заборгованість за розрахунками банку становить 66247,11 доларів США і 25581,94 грн., а саме, 19623,31 доларів США заборгованості за кредитом, 12050,48 доларів США простроченої заборгованості за кредитом, 65,80 доларів США нарахованих процентів, 9830,21 доларів США простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 10478,51 грн. простроченої заборгованості за нарахованою комісією, 12741,99 доларів США пені за несвоєчасне повернення кредиту, 11935,92 доларів США пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів, 15103,43 грн. пені за несвоєчасне повернення комісії.

Для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між позивачем ПАТ «КБ «Експобанк» та відповідачами ОСОБА_7 і ОСОБА_6 23.11.2007 укладено договір поруки, за умовами якого відповідач ОСОБА_7 поручилась перед позивачем ПАТ «КБ «Експобанк» за виконання відповідачем ОСОБА_6 умов договору кредиту.

15.09.2015, тобто після звернення позивача ПАТ «КБ «Експобанк» до суду у 2011 році з позовом у справі, відповідач ОСОБА_6 помер, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та актового запису про смерть, наявними у матеріалах справи.

21.12.2015 Першою Київською державною нотаріальною конторою за претензією ПАТ «КБ «Експобанк» від 23.11.2015 про обовязок спадкодавця погасити кредитну заборгованість було заведено спадкову справу №1529/2015 щодо майна померлого ОСОБА_6 Відповідно до матеріалів цієї спадкової справи заяви про прийняття спадщини від спадкоємців померлого ОСОБА_6 не надходили.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З цих підстав колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що позичальник не може відповідати за зобовязаннями по кредитному договору, що свідчить про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього. Також колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що закрити провадження у справі на підставі п. 6 ст. 205 ЦПК України не можна, оскільки кредитні правовідносини допускають правонаступництво.

Крім того, з матеріалів спадкової справи та з відповіді нотаріуса на запит апеляційного суду, вбачається, що спадщину після смерті позичальника ніхто не приймав, отже не можливо залучити його спадкоємців до участі у даній справі у якості відповідачів на підставі ст. 37 ЦПК України, яка регламентує процесуальне правонаступництво.

Колегія суддів оцінює критично апеляційні доводи з посиланням на те, що правонаступником позичальника є його дружина - ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті позичальника, так як проживала разом з ним на момент відкриття спадщини, оскільки відповідних доказів суду надано не було, при цьому питання стосовно встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не входить до предмету доказування у даній справі про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також колегія суддів вважає вірним посилання суду першої інстанції на те, що згідно п.32 постанови пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Вищевикладене повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній ним у постанові від 03.06.2015 по справі за № 6-206цс15, яка в силу вимог яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів України.

При цьому, п.4.3 вказаного договору поруки (на який вказує апелянт) передбачає, що порука не припиняється у разі переведення боргу на іншу особу або у разі зміни розміру кредиту, однак у даному випадку переведення боргу на іншу особу не мало місця, адже доказів прийняття спадщини після смерті позичальника суду надано не було.

Отже поручитель за таких обставин не може нести відповідальності за кредитними зобовязаннями, оскільки позичальник помер, а його заборгованість до інших осіб не перейшла.

Колегія суддів оцінює критично усі апеляційні доводи стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно скасував заочне рішення у справі та в обґрунтування апеляційних вимог про залишення в силі вказаного заочного рішення, адже згідно положень ч.ч.3, 4 ст.231 ЦПК України після скасування заочного рішення ухвалою суду, який його ухвалив, розгляд справи відбувається у загальному порядку. Заочне рішення може бути переглянуто в апеляційному суді за апеляційною скаргою відповідача лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, що в даній справі не мало місця, так як заочне рішення було скасоване ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29.03.2016.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки предметом апеляційного перегляду в даній справі є рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28.11.2016, колегія суддів не має повноважень надавати оцінку висновкам суду першої інстанції, зробленим при ухваленні заочного рішення у справі, яке скасоване судом при розгляді заяви відповідача про його перегляд.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :