Справа № 452/1798/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" листопада 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 13 липня 2017 року пред'явили позов до Воле - Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме, належності ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на житловий будинок та сертифіката на право на земельну частку (пай) і визнання права власності на спадкове майно, а саме:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), розміром 0, 58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель, що перебували в колективній власності Верхівецької селянської спілки, що належала ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай);

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, як частку в майні колишнього колгоспного двору;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/15 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3;

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, як частку в майні колишнього колгоспного двору;

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/15 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

У обґрунтування свого позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посилалися на те, що вказаний будинок належав до майна колгоспного двіру, головою якого був ОСОБА_4 і станом на 01.07.1990 членами цього двору крім нього були: ОСОБА_5 - його дружина, ОСОБА_6 - зять, ОСОБА_2 - внук, ОСОБА_3 - внук, котрим відповідно до ст. 120 ЦК УРСР це майно належало на праві сумісної власності, розмір часток яких були рівними, а саме по 1/5 частині.

Після смерті ОСОБА_5, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилася спадщина на 1/5 частину зазначеного будинковолодіння, яку прийняли її чоловік - ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_1, котрі фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, однак документально не оформили право власності.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину цього будинковолодіння, яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору та 1/10 частина даного будинковолодіння, яка була успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_5, а також на земельну частку (пай), розміром 0,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай).

На день смерті ОСОБА_4 зі спадкодавцем проживала його дочка - ОСОБА_1 і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 чоловік ОСОБА_1, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частину вказаного будинковолодіння, та на день його смерті у будинку проживали: його дружина - ОСОБА_1, сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї.

Нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що будинковолодіння належить до майна колгоспного двору, у якому частки не визначені, а також у зв'язку із тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) є виправлення.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Від відповідача - Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтва про право власності на жилий будинок, довідок, виданих 16.06.2017 виконавчим комітетом Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району та технічного паспорта відомо, що будинок по АДРЕСА_1 побудованого в 1959 році, який складається із житлового будинку, літньої кухні, гаража, вбиральні, кладової, криниці та огорожі і належить до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 (а. с. 4, 6-7, 8).

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Із довідки, виданої 06.06.2017 виконавчим комітетом Воле - Баранецької сільської ради Самбірського району, вбачається, що згідно записів погосподарської книги господарство по АДРЕСА_1, головою якого був ОСОБА_4, відносилося до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 8).

Із сертифіката на право на земельну частку (пай) видно, що ОСОБА_4 на підставі рішення Самбірської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 585 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Верхівецької селянської спілки розміром 0,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), однак у цьому сертифікаті є виправлення, а саме по батькові власника виправлено із Миколайович на Михайлович ( а. с. 12).

Згідно довідки № 2141, виданої 6 червня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Воле - Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є одна і та ж сама особа; свідоцтво про право власності на житловий будинок від 14 лютого 1991 року дійсно належало йому, а також те, що йому дійсно видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 ( а. с. 16).

Тобто, у деяких документах ім'я та по батькові ОСОБА_4 записано по різному, однак із наданих доказів достовірно відомо, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) належали ОСОБА_4.

За наведеного на момент припинення колгоспного двору їх членам майно належало на праві спільної сумісної власності у рівних частках, а саме, по 1/5 частині вказаного будинку.

Із свідоцтва про смерть відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а. с. 9).

Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_5І відкрилася спадщина, до складу якої входило її право власності на 1/5 вказаного житлового будинку і її чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 прийняли її, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день її смерті проживали у вказаному будинку, що вбачається із довідки (а. с. 10).

Із свідоцтва про смерть видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а. с. 11).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/5 частину цього будинку, а також на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Верхівецької селянської спілки розміром 0,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і його дочка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день його смерті проживала у вказаному будинку, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Воле - Баранецької сільської ради Самбірського району (а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, унаслідок смерті котрого відкрилася спадщина на 1/5 частину вказаного будинку, яку прийняли його дружина ОСОБА_1 і сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/15 частині вказаного будинку, так як на день смерті ОСОБА_6 вони проживали у вказаному будинку, що видно із довідки (а. с. 15).

Самбірська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить колишньому колгоспному двору, у майні якого частки не визначені, а також через те, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) є виправлення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи наведене, право позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 шляхом визнання за ними права власності у порядку спадкування та на частки у майні колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловіка ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 7/15 частин житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право на середню земельну частку (пай) розміром 0,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж на місцевості із земель, що перебували у колективній власності Верхівецької селянської спілки Самбірського району.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/15 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, як частку у майні колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/15 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, як частку у майні колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя