№ 207/767/17
№ 2/207/792/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Кам'янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кам'янське в особі Кам'янської міської ради, третя особа: Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він, ОСОБА_1, фактично є власником 1/8 частини будинку АДРЕСА_1, але позбавлений можливості реалізовувати свої права та здійснювати свої обов'язки у зв'язку з відсутністю документів на цю частку нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка його батька - ОСОБА_2. За життя вона залишила заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частину жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідає в рівних частинах кожному ОСОБА_3 (його батькові) та ОСОБА_4 (сестрі його батька, по відношенню до нього тітка). Заповіт було посвідчено Федорянка Т.П., державним нотаріусом 2-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті позивач вступив у спадщину, яка складається з 3/8 часток житлового будинку №79 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а 1/8 частка будинку батька, яка залишилась після смерті його тітки ОСОБА_2 залишилась неоформлена.

24 лютого 2016 року державний нотаріус Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, який був спадкоємцем ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Було роз'яснено, що для оформлення 1/8 частки будинку йому потрібно звертатися до суду з позовною заявою.

На теперішній час 1/8 частина будинку так і залишилася не оформлена, у зв'язку з чим, виникають складнощі у реалізації його прав. 10.09.2016 року було укладено договір дарування частини житлової будинку між ним та ОСОБА_7.

Він як спадкоємець, не має можливості реалізовувати свої права та здійснювати свої обов'язки у зв'язку з відсутністю документів на цю частку нерухомого майна. В зв'язку з чим, змушений звернутися до суду з метою захисту його невизнаних прав та інтересів.

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд: визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1, розмір житлової площі 59,7 кв.м., загальна площа 103,4 кв.м., Б-1 літня кухня, В-1 гараж, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Є-1 навіс, №1-3 огорожі, №4 водопровід, №5 зливна яма, І тротуар, що розташований АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, який був спадкоємцем ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю його довірителя, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Через канцелярію Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника відповідача, заперечень на позов не надано.

Третя особа - державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутністю. Заперечень проти позову не надав.

Враховуючи вищенаведене у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 лютого 1985 року посвідченого державним нотаріусом 2-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори спадкоємцями ОСОБА_12 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частинах є кожний: ОСОБА_2 та ОСОБА_9, спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (ар.с.40).

Таким чином ОСОБА_2 успадкувала 1/4 частку будинку АДРЕСА_1. Так, відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності № 23157235 від 30.06.2009 року, ОСОБА_2 належала 1/4 частка будинку АДРЕСА_1 (ар.с.41).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.с.8).

Відповідно до копії заповіту від 06 вересня 1996 року посвідченого державним нотаріусом 2-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федорянка Т.П., ОСОБА_2 належну їй частину жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідала в рівних частинах кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (ар.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2009 р., реєстр № 2-3851, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, в.о. Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, а саме на 1/8 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Як вказано у даному свідоцтві - інша 1/8 частина житлового будинку залишається відкритою для спадкування іншим спадкоємцем, яким відповідно до заповіту був ОСОБА_3 (ар.с.72).

Відповідно до інформації наданої ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 23.05.2017 року № 721 (ар.с.79), житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, станом 31.12.2012 року було зареєстроване за ОСОБА_2, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 13.02.1985 р., реєстр № 160, виданого Державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області 23.06.2009 р., реєстр № 1-353 -1/8 частина; ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.11.2005 р., реєстр № 4954, виданого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою та свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2009 р., реєстр № 2-3851, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, в.о. Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори -1/2 частина; ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.11.2005 р., реєстр № 4804, виданого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою - 3/8 частини.

Таким чином будинок АДРЕСА_1, фактично є будинком на два хазяїна, одна частина якого належить ОСОБА_4 (1/2 частка), що являє собою окрему квартиру, а друга частина будинку, яка також складає відокремлену квартиру, належала ОСОБА_3 (3/8частини). Спірна 1/8 частина також входить до квартири ОСОБА_3 та складає з його 3/8 частинами єдину квартиру. Окрім цього якщо скласти 3/8 та 1/8, то буде дорівнювати 1/2, а отже, як і зазначалось ОСОБА_3 фактично володів 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (ар.с.9).

Той факт, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (ар.с.47).

14 квітня 2009 року позивач звернувся до Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 (ар.с.45).

Відповідно до копії спадкової справи №427/2009 після смерті ОСОБА_3 інші особи (окрім позивача) з заявами про прийняття спадщини не зверталися та на момент смерті з ОСОБА_3 проживали тільки його син ОСОБА_1 та колишня дружина ОСОБА_11 (ар.с.44-53).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 вступив у спадщину після померлого ОСОБА_3, яка складається з 3/8 часток житлового будинку №79 з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (ар.с.11).

Відповідно до копії постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24 лютого 2016 року, державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (ар.с.12).

Відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку від 10 вересня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., ОСОБА_1 (дарувальник) безоплатно передав у власність, а ОСОБА_7 (обдаровувана) прийняла 3/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 (ар.с.13).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Тому ОСОБА_3 був спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом відповідно до ст. 534 ЦК УРСР.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

За положеннями ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до вимог ст.1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10,11, 60, 61, ч. 2 ст. 197, 213 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кам'янське в особі Кам'янської міської ради, третя особа: Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1, розмір житлової площі 59,7 кв.м., загальна площа 103,4 кв.м., Б-1 літня кухня, В-1 гараж, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Є-1 навіс, №1-3 огорожі, №4 водопровід, №5 зливна яма, І тротуар, що розташований АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, який був спадкоємцем ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко