АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/1021/17 Головуючий суддя І інстанції Клименко А. М.
Провадження № 22-ц/790/5752/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року колегія суддів Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визначити порядок користування квартирою № 113 по вул. Роганській, буд. 15 в м. Харкові, виділивши йому у користування житлову кімнату, площею 9,6 м2., а відповідачам житлові кімнати, площею 10,9 м2 та 14,3 м2 з верандою. Кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню ОСОБА_4 просив залишити в загальному користуванні сторін.

Крім того, просив відновити його порушене відповідачами право власності, вселити його у зазначену квартиру та зобовязати відповідачів не перешкоджати йому користуватися місцями загального користування в квартирі кухнею, коридором, ванною кімнатою та вбиральнею.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є власником 1/3 частини спірної квартири на підставі постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідачі не впускають його у спірну квартиру, чим порушують його права співвласника належної йому частини квартири. Також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено порядок користування квартирою № 113 будинку № 15 по вул. Роганській в м. Харкові і виділено у користування співвласника: ОСОБА_4 на належну йому 1/3 частину квартири житлову кімнату площею 9,6 кв.м.; ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на належні їм 2/3 частин квартири житлові кімнати площею 10,9 кв.м. і 14, 3 кв.м з верандою.

Кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню квартири залишено у спільному користуванні співвласників.

Поновлено порушене право ОСОБА_4 на користування частиною квартири, вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_3 і ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися місцями загального користування цієї квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 640 грн. з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в кімнаті площею 9,6 кв.м. спірної квартири мешкає дружина ОСОБА_7 з малолітньою дитиною, і питання щодо виселення яких позивач не ставив.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні вищевказаного рішення не вирішено питання щодо користування вбудованими шафами та лічильниками, які встановлені в квартирі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної квартири та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи постановою заступника начальника відділу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16 січня 2017 року ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за виконавчим листом № 644/7049/15-ц від 03 лютого 2016 року була передана у власність 1/3 частина трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

На підставі постанови державного виконавця приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 03лютого 2017 року видано свідоцтво, в якому посвідчила, що ОСОБА_4 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 03 лютого 2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно довідки комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради № 10027 від 16 лютого 2017 року на теперішній час ОСОБА_4 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва, виданого 03 лютого 2017 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 221. Власниками інших 2/3 частин спірної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження належною йому власністю на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 361 ЦК України співвласник майна має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, вона складається з трьох житлових кімнат площею 9,6 м2, 10,9 м2 та 14,3 м2, кухні, площею 6,2 м2, вбиральні, площею 1 м2, ванної кімнати, площею 2 м2, коридору, площею 6,6 м2, вбудованих шаф, площею 0,2 м2 та 0,5 м2, веранди, площею 8,2 м2. Загальна площа квартири становить 59,5 м2, житлова площа - 34,8 м2 (а.с. 44).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку можливість встановити між сторонами порядку користування спірним майном, виділивши у користування співвласникам житлові кімнати відповідно до розміру їх часток у праві власності на спірну квартиру, а саме: позивачу на належну йому на праві власності 1/3 частину квартири житлову кімнату площею 9,6 м2, відповідачам, на належні їм на праві власності 2/3 частин квартири, житлові кімнати площею 10,9 м2 та 14,3 м2 з верандою. Підсобні приміщення квартири: кухню, площею 6,2 м2, вбиральню, площею 1 м2, ванну кімнату, площею 2 м2, коридор, площею 6,6 м2, слід залишивши у спільному користуванні співвласників квартири.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується поясненнями сторін, що відповідачі перебувають у конфліктних відносинах з позивачем та усно заперечують і фізично перешкоджають ОСОБА_4 у користуванні ним спірною квартирою.

Таким чином, наявні підстави для усунення перешкод у користуванні ОСОБА_4 спірною квартирою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що у кімнаті, виділеній позивачу за рішенням суду, проживають інші особи, не є підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 та висновків суду першої інстанції не спростовують. Крім того, згідно копії технічного паспорта вищевказані особи у спірній квартирі не зареєстровані та не мають права користування нею.

Посилання в апеляційні скарзі ОСОБА_3 на те, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо користування вбудованими шафами та лічильниками, які встановлені в квартирі є безпідставними, оскільки позивачем такі вимоги не заявлялись.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: