Справа № 450/1411/16 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/1870/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі укладеного договору іпотеки земельної ділянки від 22.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1107, позивач виступав іпотекодержателем земельної ділянки площею 0,1503 га, яка розташована в селі Холодновідка, вулиця Шухевича, Пустомитівського району, Львівської області та передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0234. Іпотекодавцем за вказаним договором виступив ОСОБА_2, який є власником зазначеної ділянки. Договір іпотеки було укладено для забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 22.06.2010 року, за яким позивач позичив ОСОБА_7 кошти у розмірі 19 040 доларів США. У звязку з невиконанням зобовязання за договором позики від 22.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,1503 га, яка розташована в селі Холодновідка, вулиця Шухевича, Пустомитівського району, Львівської області. 24.11.2015 року Пустомитівським районним судом Львівської області винесено рішення, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку шляхом проведення прилюдних торгів. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.05.2016 р. При зверненні стягнення на предмет іпотеки виявилось, що згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, записом № 3 від 14.11.2011 року в реєстрі вчинено напис про арешт вказаної земельної ділянки на підставі постанови про накладення арешту на майно в кримінальній справі № 141-3097 від 11.11.2011 р., що унеможливлює її відчуження. Оскільки ні позивач, ні ОСОБА_2 не являються обвинуваченими у кримінальній справі, вважає, що порушуються права позивача щодо реалізації рішення суду по зверненні стягнення на предмет іпотеки. У звязку з наведеним позивач просив звільнити з-під арешту земельну ділянку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2016 року позов задоволено.

Знято з-під арешту, земельну ділянку призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1503 га, розташовану по вул. Шухевича, с.Холодновідка, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий № :02:001:0234, накладеного постановою від 11.11.2011 року заступника начальника ВРОВС СУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_8 у кримінальній справі № 141-3097, зареєстрованого Першою Львівською державною нотаріальною конторою 14.11.2011 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 11841924.

Стягнуто з Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Стягнуто з Управління державної реєстрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки про наявність арешту позивачу було відомо ще 28.05.2012 року, коли постановою про повернення виконавчого документа позивачу було повідомлено про арешт та неможливість звернення стягнення на відповідну земельну ділянку. Вказує, що дане питання повинне вирішуватись в рамках кримінального провадження. Крім цього посилається на те, що позов предявлений до неналежних відповідачів. Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що постанова заступника начальника ВРОВС СУ ГУМВС України у Львівській області від 11.11.2011 року була винесена після реєстрації обтяження земельної ділянки та унеможливлює виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.11.2015р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу предмету іпотеки, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_4, як іпотекодержателя.

Проте повністю погодитися із такими висновками суду не можна, оскільки суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 22.06.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір позики грошових коштів, за яким позичальник отримав від позикодавця грошові кошти у розмірі 19 040 доларів США. У якості забезпечення договору позики грошових коштів від 22.06.2010р. між ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано земельну ділянку площею 0,1503 га, яка розташована в селі Холодновідка, вулиця Шухевича, Пустомитівського району, Львівської області та передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0234. Даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 зареєстровано в реєстрі за № 1107 та накладено заборону відчуження зазначеної земельної ділянки до припинення чи розірвання договору. Інформація про обтяження була внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 22.06.2010 року за № 9963615.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.11.2015р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.05.2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 296 595,60 грн. боргу за договором позики та в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошових коштів звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,1503 га, яка розташована в селі Холодновідка, вулиця Шухевича, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер :02:001:0234, шляхом проведення прилюдних торгів встановивши початкову ціну предмета іпотеки.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 35256935, 14.11.2011р. за № 11841924 зареєстровано обтяження даної земельної ділянки, яка зареєстрована за ОСОБА_2, на підставі постанови про накладення арешту на майно у кримінальній справі № 141-3097 від 11.11.2011р. заступника начальника ВРОВС СУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_9

Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх справ у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам розяснено, що відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк або іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст.3 Закону України від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 04.11.2010 року). У випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Встановлено, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено з порушенням наведених вимог закону, оскільки до участі у справі у встановленому законом порядку в якості відповідача не було залучено боржника ОСОБА_2 та відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Проте районний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не з»ясував склад осіб, які повинні брати участь у справі, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин ухвалене у справі рішення не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ч.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволнні позову ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про звільнення майна з під арешту відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: