Справа № 202/3067/17
Провадження №2/202/1711/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

представника третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку, позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачаОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 30 жовтня 1981 року, між нею та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги є вона - як дружина померлого та ОСОБА_3 - дочка померлого. 22 грудня 2016 року нею було подано заяву про прийняття спадщини, а 22 лютого 2017 року вона відкликала вищезазначену заяву, і таким чином відмовилася від прийняття спадщини. Проте, перебуваючи у шлюбі, ними, як подружжям було придбане майно, право власності на яке було зареєстровано за померлим, а саме: автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн., що підтверджується довідкою територіального сервісного центру №1242 від 03.03.2017 року №31/4-1242-12 аз та звітами про визначення ринкової вартості оцінюваного КТЗ. Зазначене майно - автомобілі є неподільним майном. З огляду на норми закону ст.61,61,70,71 СК України, їй як дружині має належати по ? частці кожного автомобіля. А, оскільки, це ускладнить розпорядження та користування ними, вважає, що з урахуванням вартості кожного з них, за доцільне виділити їй у власність автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн., а інший автомобіль залишити іншим спадкоємцям, які прийняли спадщину. Просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; визнати рівними частки майна дружини та чоловіка та визнати за нею, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_4, яка зареєстрована за адресою:49000, АДРЕСА_1, право власності автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору була залучена ОСОБА_4, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8.

26.10.2017 року третьою особою з самостійними вимогами ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 була подана позовна заява до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, яка ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2017 року була прийнята та об'єднана в одне провадження з первісним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог третя особа з самостійними вимогами зазначила, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 29 серпня 2016 року у віці 57 років, помер ОСОБА_9, який протягом останніх років фактично не проживав разом зі своєю дружиною - ОСОБА_2 та донькою від шлюбу з ОСОБА_2 - ОСОБА_3. Померлий проживав однією родиною та вів сумісне господарство разом з нею ОСОБА_4. Від їх сумісного проживання народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Спадкоємцями першої черги померлого ОСОБА_9 є: дружина померлого - ОСОБА_2, донька - ОСОБА_3, діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Враховуючи згоду інших спадкоємців, на підставі ч.2 ст.1267 ЦК України, просила суд: визнати за дітьми покійного ОСОБА_9: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на транспортний засіб: LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 01.2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами. В подальшому відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності ( а.с. 167).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до заяв просила суд розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог ( а.с.124,168).

Представник третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд позов задовольнити. Не заперечував проти задоволення позовних вимог за основним позовом.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано приватного нотаріуса Савельєву Галину Василівну надати суду копію спадкової справи, яка була відкрита приватним нотаріусом Бас Я.А., 22.12.2016 року, після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано приватного нотаріуса Савельєву Галину Василівну надати суду копію спадкової справи, яка була заведена нею 22.02.2017 року, після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основним позовом та позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами не підлягають задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 30 жовтня 1981 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_7, виданого Бюро РАГСУ Вільногірського міськвиконкому, актовий запис №205 ( а.с.5). В період шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_8, виданого 24 квітня 1982 року Бюро РАГСУ Вільногірського міськвиконкому (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_9, виданого 19 квітня 2003 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14, та прізвище дружини після одруження «ОСОБА_3» ( а.с.6).

Як зазначила позивачка в позовній заяві, та її представник в судовому засіданні, в період шлюбу сім'єю ОСОБА_3 було набуто наступне майно: автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2006 року випуску; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску.

Згідно з довідкою територіального сервісного центру №1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 03.03.2017 року №31/4-1242-12аз станом на 03.03.2017 року за громадянином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані наступні автотранспортні засоби: LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2006 року випуску, технічний паспорт виданий 13.11.2013 року; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуск, технічний паспорт виданий 06.06.2007 року ( а.с.125).

Правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна автомобіля LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 спадкодавцеві ОСОБА_9 суду не надано.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості транспортних засобів від 15.03.2017 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт+», вартість автомобіля LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2006 року випуску становить 741 672,00 грн.; автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5, 06.06.2007 року випуску становить 829700 грн. 00 коп.( а.с.10-18).

Щодо заявлених позовних вимог за основним позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку.

За Сімейним кодексом України встановлена та діє презумпція спільності майна подружжя (ст.60 цього Кодексу), суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається ( презумується), що воно є спільним.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_6, виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 серпня 2016 року, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис №238 від 29 серпня 2016 року (а.с.7).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом чи договором.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з копією спадкової справи №46/2016, заведеною приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Бас Яніною Анатоліївною, 22.12.2016 року, після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.51-80), з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 - дружина померлого та ОСОБА_3 - дочка померлого.

Згідно з листом приватного нотаріуса Верхньодніпровського нотаріального округу Бас Я.А. від 01.03.2017 року за №41/01-16 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9, яка була заведена нею, 22 грудня 2016 року, направлена до приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвої Г.В. за територіальністю.

Відповідно до копії спадкової справи №8/2017, заведеної приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвою Галиною Василівною, 22.02.2017 року, після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.133-164), з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_4 в інтересах дітей, після смерті батька: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.176), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 175), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.173), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.174). ОСОБА_3, дочка померлого, відкликала свою заяву про прийняття спадщини 22.02.2017 року та дружина померлого ОСОБА_2, відкликала свою заяву про прийняття спадщини 22.02.2017 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а не кошти, які належали їй/йому особисто.

В судовому засіданні встановлено, що спору щодо визнання автомобілів LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 об'єктами спільної сумісної власності у сторін не має, та не існує перешкод в отриманні дружиною права власності на свою ? частину. Заявлені позовні вимоги щодо поділу майна в натурі є передчасними.

Щодо заявлених позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4, в інтересах дітей, про визнання права власності.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки ( усиновлювачі) опікуни.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвою Галиною Василівною не відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом дітям після смерті їх батька ОСОБА_9, а тому за таких обставин, суд вважає відсутнім порушення прав дітей в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки заявлені позовні вимоги є передчасними, суд також позбавлений можливості вирішення питання про поділ неподільного майна, а саме автомобілів в натурі на підставі ч.2 ст.1267 ЦК України, оскільки дані правові норми не регулюють спірні правовідносини, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх дітей слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги як позивача за основним позовом так і третьої особи з самостійними вимогами не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не законні і задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування», від 30.05.2008 року №7 ст. ст. 1216, 1261,1268,1296-1299 ЦК України, ст.60-63,65,68-71 СК України , ст. ст. 4,13,19,141,259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку - відмовити.

В задоволенні позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Повний текст рішення складено 05 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар