Справа № 456/2375/17
Провадження № 2/456/1583/2017
РІШЕННЯ

іменем України

28 серпня 2017 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Стрілківська сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання права власності на будинок та права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить встановити, що ОСОБА_7, яка померла 04.04.2007 року, була її дочкою, а ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року, був її чоловіком; визнати за нею право власності на житловий будинок №16 по вул. С.Бандери в с. Лотатники Стрийського району Львівської області загальною площею 79,4 кв.м разом з господарськими спорудами: навіс «Б», сарай «В», вбиральня «Г», ворота № 1, хвіртка № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №064033, зареєстрованого 04.04.1996 року за № 727, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що будинок № 16 по вул. С.Бандери в с. Лотатники Стрийського району Львівської області відносився до групи «колгоспного двору». Станом на 15.04.1991 року головою даного колгоспного двору був її чоловік ОСОБА_8, який до дня смерті проживав і був зареєстрований у даному господарстві. Крім нього, в цьому господарстві були зареєстровані члени колгоспного двору, які зберігали право власності на нього, а саме: дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_2, дочки: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, внуки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому розмір частки кожного з них у майні колгоспного двору становив по 1/8 частині. 04.04.2007 року померла її дочка ОСОБА_7, а 31.01.2008 року помер її чоловік ОСОБА_8 Після смерті дочки та чоловіка вона звернулася в Стрийську державну нотаріальну контору з метою оформити право власності на спадщину за законом, однак в цьому їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, а також у звязку із допущеними помилками та розбіжностями у правовстановлюючих документах. Відповідачі як члени колгоспного двору не зверталися з вимогою про виділ їм часток із майна колгоспного двору та не заперечують щодо визнання за нею права власності на житловий будинок № 16 по вул. С. Бандери в селі Лотатники Стрийського району Львівської області та права на земельну частку (пай), оскільки після смерті дочки ОСОБА_7 та чоловіка вона залишилася проживати в спірному житловому будинку, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку. Окрім того, вона виявила, що в її паспорті громадянина України допущена помилка, а саме: її прізвище вказано ОСОБА_9, замість ОСОБА_9, що змусило її звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між нею та покійними ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Позивачка пояснила, що після смерті дочки ОСОБА_7 та чоловіка вона фактично вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину, оскільки проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 по даний час, сплачує комунальні послуги та обробляє присадибну земельну ділянку. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка в нотаріальній конторі вона не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Окрім того, в паспорті громадянина України її прізвище помилково зазначено ОСОБА_9, замість ОСОБА_9, як у свідоцтві про одруження.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитані в якості свідків, суду пояснили, що позивачка ОСОБА_1 є їх (ОСОБА_2 та ОСОБА_4В.) матірю, а їх, (ОСОБА_5 та ОСОБА_6М.) бабусею. ОСОБА_7, яка померла 04.04.2007 року, та ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року, були відповідно її дочкою та чоловіком. Окрім того, в судовому засіданні не заперечили щодо визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок, оскільки відмовляються від належних їх часток в майні колгоспного двору за адресою: село Лотатники Стрийського району Львівської області, вул. С. Бандери, 16 в користь позивачки та не заперечували щодо визнання за останньою права на земельну частку (пай) розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності СГГ «Прикарпаття» Стрілківської сільської ради Стрийського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 064033, зареєстрованого 04.04.1996 року за № 727, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій справу просить розглянути за її відсутності, оскільки з поважних причин не може взяти участь у судовому засіданні, позовні вимоги визнає у повному обсязі, на частку у майні колгоспного двору не претендує.

Представник третьої особи Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачами слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 126945, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 16, 18.09.1965 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище ОСОБА_11 на ОСОБА_9 /а.с. 7/.

Рішенням виконавчого комітету Стрийської районної ради народних депутатів №134 від 16.05.1985року «Про надання дозволу на право проведення житлового будівництва робітникам, колгоспникам і службовцям в селах району» ОСОБА_8 згідно з додатком до вищенаведеного рішення виконкому надано дозвіл на право проведення житлового будівництва в с. Лотатники Стрийського району Львівської області на земельній ділянці площею 800 кв.м /а.с. 10-13, 22/.

Судом встановлено, що господарство за адресою: вул. Степана Бандери, 16 в селі Лотатники Стрийського району станом на 15.04.1991 року відносилося до суспільної категорії колгоспний двір, головою якого був чоловік позивачки ОСОБА_8. В даному господарстві членами колгоспного двору також були: дружина голови колгоспного двору ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_9, що підтверджується витягом з погосподарської книги виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області № 872 від 03.07.2017 року. /а.с. 14/.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 126055 від 01.02.2008 року ОСОБА_8 помер 31.01.2008 року /а.с. 8/.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 094174 від 04.04.2007 року ОСОБА_7 померла 04.04.2007 року /а.с. 9/.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 036705, актовий запис № 98, ОСОБА_13 18.03.2006 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_14 та змінила своє дівоче прізвище на ОСОБА_14 /а.с.42/.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 323314, актовий запис № 14, ОСОБА_15 18.11.1994 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_16 та змінила своє дівоче прізвище на ОСОБА_9 /а.с.43/.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 16 по вул. Степана Бандери в с. Лотатники від 13.10.2016 року загальна площа житлового будинку становить 79,4 кв.м, житлова площа 47,2 кв.м, інвентаризаційна вартість спірного житлового будинку складає 260794 грн. /а.с. 16-20/.

З довідки виконавчого комітету Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області № 794 від 13.06.2017 року судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за вказаною адресою разом із сином ОСОБА_2 та внуком ОСОБА_6 /а.с. 15/.

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 064033 від 04.04.1996 року ОСОБА_8 на підставі рішення Стрийської районної державної адміністрації № 84 від 23.06.1993 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с. 23/.

З довідки, виданої відділом у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вбачається, що сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий ОСОБА_8, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів Стрийської районної державної адміністрації за № 727, площею 1,34 умовних кадастрових гектарів і його вартість становить 7223,54 грн. /а.с. 24/.

Стрийська державна нотаріальна контора відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 31.01.2008 року ОСОБА_8, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок № 16 по вул. С. Бандери в селі Лотатники Стрийського району (колгоспний двір) /а.с. 25/.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. А оскільки в даній справі йдеться про колгоспний тип двору, то, на думку суду, слід керуватися статтями цього ж Кодексу, які регламентували правовідносини в колгоспному дворі до 16 грудня 1993 року і які були виключені з цього кодексу у зв'язку з введенням в дію Закону України «Про власність». Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування будинковолодіння має місце після прийняття нового Цивільного кодексу України.

Як розяснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» (який втратив чинність на підставі Закону № 997-V від 27.04.2007 року), об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Колгоспним двором вважалось сімейно-трудове об'єднання громадян, які сумісно ведуть господарство, і більшість з них обов'язково отримує основний дохід в колгоспі, працюючи в такому в якості його членів.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження цим майном здійснюється зі згоди всіх членів двору.

За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З урахуванням цього спадкування в колгоспному дворі мало свої особливості.

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» від 26.03.1991 року загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

За правилами ст. 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування у майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, то до майна двору застосовуються загальні правила спадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок № 16 по вул. С. Бандери в с. Лотатники Стрийського району Львівської області, який станом на 15 квітня 1991 року, з часу введення в дію Закону України «Про власність», належав до майна суспільної групи господарства - колгоспний двір, та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 064033 від 04.04.1996 року, належало ОСОБА_8.

Зважаючи на те, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи - колгоспний двір, станом на 1991 рік головою колгоспного двору був ОСОБА_8, а тому він був власником цього будинковолодіння. Членами колгоспного двору були позивачка ОСОБА_1, ОСОБА_7, яка померла 04.04.2007 року, ОСОБА_2, ОСОБА_9 (ОСОБА_3В.), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відмовились від належних їх часток в майні колгоспного двору на користь позивачки.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, яка померла 04.04.2007 року, була дочкою ОСОБА_1, а ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року, був її чоловіком, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 126945, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 16 /а.с.7/, поясненнями відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних як свідків.

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_8 та останнім членом колгоспного двору, оскільки інші його члени відмовилися від своїх часток у майні колгоспного двору на її користь, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки користується будинковолодінням, надалі проживаючи та будучи зареєстрованою в ньому, що свідчить про прийняття нею спадщини.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

З огляду на те, що позивачка на час відкриття спадщини проживала з чоловіком, після смерті спадкодавця позивачка фактично прийняла спадщину, не заявила про відмову від спадщини у встановлені ст. 1270 ЦК України строки, відповідачі не оспорюють її право на спірне будинковолодіння, позовні вимоги визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за останньою права власності на житловий будинок № 16 по вулиці С. Бандери у с. Лотатники Стрийського району Львівської області та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року.

Судові витрати слід залишити за позивачкою на її вимогу.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 529, 549, 553, 563 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 316, 328, 376, 392, 1216, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_7, яка померла 04.04.2007 року, була дочкою ОСОБА_1, а ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року, був її чоловіком.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 79,4 кв.м, з верандою «а», сходами «а1», навіс «Б», сарай «В», вбиральню «Г», ворота № 1, хвіртку № 2, № 5, огорожу № 3, № 4 за адресою: вул. С. Бандери, 16 в с. Лотатники Стрийського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Прикарпаття», розміром 1,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 31.01.2008 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий-суддя ОСОБА_17

Повний текст рішення складений судом 01.09.2017 року.