________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9886/17
Провадження № 2/520/8754/17
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29.08.2017 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "Порто-Франко" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "ІН-ФАКТОР" в особі директора ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним та скасування договорів відступлення права вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсними та скасувати договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1163/1-08 від 04.07.2008 року та іпотечним договором від 04.07.2008 року між ПАТ АБ "Порто-Франко" та ОСОБА_1Г.Ю які укладені 03.12.2016 року між ліквідатором ТОВ АБ "Порто-Франко" ОСОБА_3 та ТОВ "ІН-ФАКТОР" в особі директора ОСОБА_4, цього ж дня між ТОВ "ІН-ФАКТОР" в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та 06.03.2017 року між представником, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Разом із позовом ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сумська, 39, площею 0,0586 га, кадастровий номер № :33:008:0048, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну права власності зазначеної земельної ділянки та її відчуження. Мотивуючи клопотання тим, що 25.07.2017 року позивач отримала від представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 повідомлення вимогу про намір здійснити продаж земельної ділянки.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 4 постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, пункт 3 постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснює, що згідно з п. 1 ч 1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З іпотечного договору, посвідченого 04.07.2008 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_7, вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сумська, 39, площею 0,0586 га, кадастровий номер № :33:008:0048 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як необґрунтована, оскільки стороною позивача заявлено позов немайнового характеру, а відповідного до постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» накладення арешту можливе у позовах з майновими вимогами.

Окрім того, суд зазначає, що позивач просить накласти арешт на належну їй земельну ділянку, що суперечить положенням п. 1 ч 1 ст. 152 ЦПК України, якою визначено, що арешт може бути накладено на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.