У Х В А Л А

29 грудня 2017 року

м. Київ

справа № 442/3643/16-ц

провадження № 61-204 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 11 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено: рішення (ухвала), що оскаржується; в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, яке саме рішення суду першої інстанції оскаржується та в чому полягає його неправильність. Прохальна частина касаційної скарги не містить посилання на судове рішення суду першої інстанції, яке заявник просить скасувати. Останній обмежився вказівкою лише на те, що просить скасувати рішення суду першої інстанції, без зазначення жодних реквізитів, які б давали можливість ідентифікувати таке рішення.

Слід зауважити, що при перевірці матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 було виявлено відсутність зазначеного у ній у якості додатку копії ухвали

від 10 червня 2016 року, про що складено акт від 11 грудня 2017 року.

З доданої до матеріалів справи копії ухвали апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року можна припустити, що заявник оскаржує саме це судове рішення.

Разом з тим, касаційна скарга не містить жодного посилання на вказану ухвалу та мотивів щодо її неправильності або незаконності, а також прохальної частини щодо скасування саме цієї ухвали.

Зазначені обставини виключають можливість суду встановити, на які саме судові рішення подана касаційна скарга та з якими не погоджується заявник.

Крім того, за таких умов, неможливо перевірити обставини щодо дотримання заявником строку на касаційне оскарження та вирішити заявлене у касаційній скарзі клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Слід зауважити, що в разі пропуску строку на касаційне оскарження, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку із зазначенням причин поважності його пропуску.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, зокрема зазначити рішення (ухвалу), що оскаржується з посиланням на дату ухвалення та в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 січня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька