Провадження № 22-ц/779/1757/2017
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Малєєв
У Х В А Л А

26 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача - Малєєва А.Ю.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

ознайомившись з апеляційною скаргою генерального директора Державного підприємства ,,Центр державного земельного кадастру" - ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року, ухвалене головуючим суддею Бородовським С.О. в м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту якого не відома, по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства ,,Центр державного земельного кадастру" про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2017 року (а.с. 48-49, т. 2) апеляційну скаргу генерального директора Державного підприємства ,,Центр державного земельного кадастру" - ОСОБА_2 залишено без руху з тих підстав, що підстави, заявлені в Клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.33-35, т. 2), визнано апеляційним судо неповажними. Надано апелянту термін протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали для подання клопотання з зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження.

07.11.2017 супровідним листом Апеляційного суду Івано-Франківської області (від 07.11.2017) копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надіслано апелянту (а.с. 50).

10.11.2017 згідно Повідомлення про вручення поштового відправлення апелянт отримав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно поштового штампу Заяву про усунення недоліків та Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт направив до суду 13.12.2017 (вхідна дата реєстрації 19.12.2017). Просить поновити строк на апеляційне оскарження з таких підстав:

1. апелянт тривалий час перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки з 26.09.2016 постановами про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти Центру ДЗК на всіх рахунках підприємства, що унеможливило сплату ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення;

2. оскільки прийом позовних заяв, скарг та інших документів, які безпосередньо стосуються розгляду судових справ, здійснюється канцелярією суду протягом робочого часу, а Івано-Франківська регіональна філія Центру ДЗК (представник підприємства в м. Івано-Франківську та області) з вересня 2015 року була закритою, тому Центр ДЗК був позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням про відстрочку сплати судового збору шляхом подання даного клопотання у відповідному порядку через канцелярію суду. Через скрутне фінансове становище апелянт не мав змоги надіслати вищевказане клопотання шляхом поштового відправлення;

3. Центр ДЗК, як відповідач, був позбавлений права на апеляційне оскарження заочного рішення до постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення;

4. у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження буде обмежено конституційне право Центру ДЗК на оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційний суд, розглянувши Заяву та Клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що підстави, вказані апелянтом, не є поважними з наступних причин.

1. Щодо скрутного фінансового становища.

Приписами ст. 82 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» визначено підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, що не заперечується апелянтом (абз. 1 ст. 3 Клопотання від 12.12.17).

Однак, формально посилаючись на тяжке фінансове становище, відповідач у відповідності до норм ст. 12 ЦК України (вільно, на власний розсуд) не скористався визначеним ст. 292 ЦПК правом апеляційного оскарження у строки, встановлені ст. 294 ЦПК України, не подав до суду клопотання щодо відстрочення, чи розстрочення судових витрат, чи зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати в зв'язку з складним фінансовим становищем.

2. Щодо неможливості подання даного клопотання у відповідному порядку через канцелярію суду, чи шляхом поштового відправлення.

Порядок подання апеляційної скарги до набрання чинності ЦПК України від 03.10.2017 встановлено ст. 296 ЦПК 2004 року, за змістом якої передбачено подання скарги апеляційному суду через суд першої інстанції, однак процесуальний Закон не обмежує апелянта щодо способу подання скарги: через канцелярію суду, чи шляхом поштового відправлення. Відтак, закриття Івано-Франківської регіональної філії Центру ДЗК не свідчить про неможливість подання апеляційної скарги безпосередньо Центром ДЗК в порядку (та у спосіб), визначеному законом.

Долучені до Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження від 12.12.2017 копії постанов про арешт коштів боржника (в т.ч. від 15.05.2017 та 19.06.2017) не підтверджують відсутності фінансової можливості у Центру ДЗК для направлення апеляційної скарги засобами поштового зв'язку, оскільки 28.04.2017 (а.с. 188-196, 197 - конверт), 25.05.2017 на адресу суду першої інстанції Центром ДЗК надіслано Клопотання засобами поштового зв'язку (в період постанов про арешт коштів боржника, а.с. 194-196, 197, т. 2 - конверт).

3. Щодо позбавлення апелянта (відповідача) права на апеляційне оскарження заочного рішення до постановлення судом першої інстанції ухвали.

Перегляд заочного рішення за письмовою заявою відповідача, встановлений приписами ст. 228 ЦПК України 2004 року, є одним зі способів забезпечення права особи на звернення до суду за захистом своїх прав у разі заочного розгляду справи. Зокрема, приписами ч. 4 ст. 231 ЦПК України 2004 року визначено порядок та строки оскарження заочного рішення, а ч. 1 ст. 232 - підстави його скасування, а відтак, і можливість розгляду справи в загальному порядку.

Суд відхиляє твердження апелянта, що процедура оскарження заочного рішення, встановлена процесуальним Законом, чинним на час ухвалення заочного рішення в даній справі, позбавила його права на оскарження, оскільки воно є суб'єктивним та необґрунтованим.

4. Щодо обмеження конституційного права Центру ДЗК на оскарження рішення суду в апеляційному порядку у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження.

В контексті пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Відтак, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачено ЦПК. Крім того, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Аналіз матеріалів справи та доводи апеляційної скарги свідчать про зловживання апелянтом-відповідачем його процесуальними правами та обов'язками як сторони в справі з огляду на такі аргументи.

Згідно Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.05.2017 у поданій заяві Центру ДЗК про перегляд заочного рішення суду заявник-відповідач не надав доказів на обґрунтування причин неявки в судові засідання (ост. абз. а.с. 200 т. 1).

Про встановлені процесуальним законом строки апеляційного оскарження апелянту було відомо, що вбачається з апеляційної скарги (абз. 5 а.с. 33 - зворот, т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.11.2017 вказані апелянтом причини пропуску встановленого процесуальним законом строку на оскарження заочного рішення у справі обґрунтовано визнано неповажними - апеляційну скаргу залишено без руху, а апелянту надано тридцятиденний строк з моменту отримання даної ухвали для усунення виявлених недоліків (а.с. 48-49, т. 2).

Маніпулюючи конституційним правом на оскарження рішення суду в апеляційному порядку апелянт, в порушення приписів процесуального закону подав до суду Заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вкотре з пропуском строків, встановлених ухвалою апеляційного суду від 06.11.2017, а саме: в вищевказаній Заяві апелянт стверджує, що ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано ним 13.11.2017, що не відповідає матеріалам справи, оскільки згідно Повідомлення про вручення поштового відправлення апелянт отримав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 10.11.2017.

Таким чином, останній тридцятий день для усунення виявлених недоліків - 11.12.2017 (наступний робочий день після вихідного 10.12.2017).

Поштовий штамп від 13.12.2017 підтверджує, що апелянт вкотре звернувся до суду з пропуском встановленого Законом та ухвалою суду процесуального строку.

Статтею 129 Конституції України визначено однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й державних підприємств.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, за змістом як ст. 12 ЦПК України в ред.. від 03.10.2017, так і ст.10 ЦПК України 2004 року, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апеляційна скарга була залишена без руху відповідно до ст. 297, 121 ЦПК України в редакції 2004 року.

За п. 11 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до апеляційної скарги повинні бути застосовані правила ЦПК України в редакції від 03.10 2017.

Згідно приписів ч. 3 ст. 357 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу (з урахуванням приписів ч. 3 ст. 297 ЦПК України 2004 року), залишається без руху.

За змістом ч. 4 ст. 357 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Аналогічні норми містяться у ЦПК України 2004 року (ч. 3 ст. 297).

За таких обставин, враховуючи матеріали справи та те, що норми закону, який діяв у момент звернення апелянта, так і норми процесуального закону, чинного у даний час, є аналогічними, апеляційний суд вважає за належне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи ст. 297 ЦПК України (в ред.. 20014 року) та керуючись ст. 260, 261, ч. 4 ст. 357, ст. 358, п. 11 ч. 1 розд. ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), колегія суддів

у х в а л и л а :

визнати наведені в апеляційній скарзі Державного підприємства ,,Центр державного земельного кадастру" підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства ,,Центр державного земельного кадастру" про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 30 днів з дня її вручення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта