Провадження №22-ц/784/1883/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 471/487/17-ц Головуючий І інстанції Скарницька І.Б.
Провадження № 22-ц/784/1883/17 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

за участю секретаря Лептуги С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2017р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому посилалася на те, що 23.01.2009р. між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір б/н на суму 12500 грн. Не зважаючи на те, що вона добросовісно виконувала умови договору, відповідач звернувся до нотаріуса, який 14.12.2016р. вчинив виконавчий напис про стягнення з неї 72208,27грн. Відділом державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі зазначеного виконавчого напису 10 травня 2017р. було відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на цільові кошти отриманої державної допомоги на дітей. Вважаючи, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, позивачка просить визнати виконавчий напис від 14.12.2016р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню та зобовязати ГТУ Державної виконавчої служби Братського району Миколаївської області закрити виконавче провадження та зняти арешт з коштів позивачки.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з даною ухвалою суду, відповідач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на те, що провадження у справі було відкрито з порушенням правил підсудності та передати справу до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту заявлених вимог вбачається, що предметом судового спору позивачкою визначені правовідносини з приводу правомірності вчиненого нотаріусом виконавчого напису та його виконання відділом державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області.

Згідно з п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Що стосується визначення підсудності розгляду таких справ, то суди повинні керуватися нормами ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб дійсно пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Але відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а згідно ч.12 ст. 110 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред'являтися також за місцем його виконання. Крім того, згідно ч.14 ст. 110 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту позовної заяви і це підтверджено наданими до неї доказами державним виконавцем Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження та постановою від 29 травня 2017р. накладено арешт на кошти позивачки.

Зазначені обставини свідчать про те, що виконавчий напис, який оскаржується позивачкою по даній справі, виконується в смт. Братськ за місцем проживання позивачки.

За таких обставин суд правомірно дійшов висновку, що справа підсудна Братському районному суду Миколаївської області та відкрив провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа повинна розглядатися за місцем знаходження юридичної особи, а саме ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за правилами загальної підсудності на підставі ст. 109 ЦПК України, оскільки між сторонами виникли кредитні правовідносини, які розглядаються за правилами загальної підсудності, не заслуговують на увагу, так як в данному випадку предметом спору є саме визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Для розгляду даної категорії справ ЦПК України надає право позивачу самому визначити за правилами загальної чи альтернативної підсудності має розглядатися справа. Звертаючись до суду, позивачка в позові посилалася на ст. 110 ЦПК України, що свідчить про те, що позивачка обрала альтернативну (за вибором позивача) підсудність.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом правил підсудності в звязку предявлення позову до банку в особі їх філії або представіництва за місцезнаходженням відповідного відокремленого підрозділу, не відповідають обставинам справи, так як позов заявлено саме до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не до його філії або представіництва і при цьому в позові зазначено адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»- м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, а не місцезнаходження його філії або представництва.

Не є підставою для скасування ухвали суду також доводи апеляційної скарги на те, що позивачка неправомірно посилається в позовній заяві на Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки на думку апелянта застосування цього Закону до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом спору і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору, тощо, які передують укладанню договору, оскільки як убачається з тексту позовної заяви, позивачка взагалі не посилалася в ньому на Закон України «Про захист прав споживачів».

Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України N 14-рп/2011 від 10 листопада 2011 року в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності та розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зроблених в ухвалі суду, а отже не є підставою для її скасування.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314-315, 110, 109 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: