Справа № 209/3535/17
Провадження № 2-з/209/55/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.12.2017 року звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину спільного подружнього майна. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить суд визнати квартиру за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /ОСОБА_2/ ОСОБА_3; визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на ? частину квартири за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2, що буде підставою для реєстрації за нею визнаного судом права власності реєстраційними органами.

Одночасно з поданням цивільного позову, позивач ОСОБА_1 звернулася з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити її позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного подружнього майна у вигляді квартири за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2, шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2.

На обґрунтування заяви зазначає, що право власності на квартиру за адресою: м. Кам'янське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2, формально згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого ОСОБА_4, нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Дніпропетровської області 31.10.2005 року, належить тільки ОСОБА_2, хоча фактично вона має право на ? частину спільного подружнього майна, т.я. квартира ними придбана в період шлюбу. Вважає, що ОСОБА_2, як єдиний формальний власник квартири, може безперешкодно без повідомлення її розпорядитися єдиновладно їх спільним подружнім майном, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Вважає, що для забезпечення її позову необхідно застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як вбачається із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд знаходить, що заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту майна відповідача, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження відповідачем вказаного належного йому майна на користь третіх осіб.

Суд знаходить, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачеві збитки.

Крім того, суд бере до уваги наявність у позивача зареєстрованого місця проживання на території України. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільного подружнього майна у вигляді квартири за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2.

Накласти арешт на квартиру за адресою: м. Камянське /Дніпродзержинськ/, АДРЕСА_2, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Учасник справи, якому ухвала не була вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Т.О. Решетник