Провадження № 4-с/761/12/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» про скасування постанови Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» (далі - Заявник), в особі свого представника, 04 липня 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на неправомірні дії Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича (далі - Державний виконавець) про скасування постанови державного виконавця.

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що постановою Державного виконавця від 02 червня 2016 року на Заявника повторно накладено штраф за невиконання судового рішення. Зауважив, що постанова обґрунтована тим, що ОСББ «Науковець» на вимогу державного виконавця повторно не надано стягувачу копії договорів. Заявник зазначив, що йому не відомо про які саме договори йде мова у вимозі Державного виконавця. Просив суд ухвалити судове рішення, яким скасувати постанову Державного виконавця від 02 червня 2016 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 49972590.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Представник Заявника у судове засідання не з`явився. Про місце, час і дату судового розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, до суду не подавав.

Повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату та час судового розгляду справи, Державний виконавець у судове засідання не з`явився. Клопотань про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, до суду не подавав.

Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності Заявника та Державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, необхідних для прийняття рішення по суті.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що 02 червня 2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчуком Костянтином Петровичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 761/34617/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 25 січня 2016 року про зобов'язання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповіді по суті звернень від 26 травня 2014 року та 02 червня 2014 року щодо підстав знаходження в допоміжних приміщеннях будинку АДРЕСА_1 установ, організацій чи юридичних осіб з наданням копій, що підтверджують ці підстави (а.с. 2).

Звертаючись до суду із скаргою, Заявник зазначив, що Державним виконавцем не роз'яснено Заявнику, які саме копії договорів має надати ОСББ «Науковець» стягувачу.

Суд критично оцінює вищезазначене з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, за змістом частини 1, абзацу 1 частини 2, пункту 3) частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно зі статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

За змістом частин 1 та 2 статті 221 Цивільного процесуального кодексу України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Зі змісту вищезазначеної правової норми вбачається, що Заявник як учасник у справі (відповідач) у разі, коли зміст рішення суду було йому не зрозумілим, також мав право звернутися до суду із заявою про роз`яснення такого рішення та з`ясування, які саме копії документів він має надати стягувачу.

Однак, як встановлено судом, Заявник таким правом своєчасно не скористався та із заявою про роз'яснення змісту судового рішення до суду не звертався.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що Державним виконавцем було правомірно винесено постанову від 02 червня 2016 року про накладення штрафу на Заявника у виконавчому провадженні № 49972590.

Таким чином, узагальнюючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги, зазначені у скарзі є безпідставними, а скарга, в цілому такою, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19 Конституції України, статей 1, 6, 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 221, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Науковець» про скасування постанови Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука Костянтина Петровича про накладення штрафу - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :