26.12.2017 Єдиний унікальний номер 205/6295/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Скрипник К.О.,
при секретарі - Молчанові Є.Д.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, без застосування технічного запису відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -
Позивач 27 вересня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 14 вересня 2015 року відповідач взяв в борг грошову суму в розмірі 10 000 грн., яку зобов'язався повернути до 31 травня 2016 року, про що останнім була написана розписка. Однак, відповідач у встановлені строки грошові кошти не повернув. Позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 10 000 грн. та судові витрати.
Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року ОСОБА_2взяв у борг у ОСОБА_1 10 000 грн.,які зобов'язувався повернути до 31 травня 2016 року, про що відповідачем була написана розписка (а.с.5).
Судом встановлено, що заборгованість за договорами позики відповідач не повернув і відповідач ухиляється від повернення грошових коштів до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
В силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу за договорами позики у розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи, а саме, повідомлення відповідача про день і час проведення слухання справи через засоби масової інформації у розмірі 300 грн., а загалом 940 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 625, 1049 ч.1, ЦК України, ст.ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) борг за договором позики в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 940 грн. (дев'ятсот сорок гривень).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текс рішення буде виготовлено протягом десяти днів.
Суддя К.О. Скрипник