Справа № 510/1340/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2017 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Орлівської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із відповідними вимогами та просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя її тітки ОСОБА_2 належало право власності на :

-житловий будинок із надвірними спорудами № 45 по вул. Мира в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, загальною площею 53,70 кв. м., житловою площею 32, 00 кв. м., який в цілому складається із: житлового будинку літ. «А», тамбур літ. «а», навіс літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», вбиральні літ. «Г», огорожі 1-3, 6, споруди 4-5.

-земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. (кадастровий номер: :02:001:0227), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 45, виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту серії ЯК № 464988 на право власності на земельну ділянку від 11.10.2010 року.

-земельну ділянку загальною площею 0,0299 га. (кадастровий номер: :02:001:0200), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 45, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту серії ЯК № 464899 на право власності на земельну ділянку від 11.10.2010 року.

На випадок смерті ОСОБА_2 розпорядилася належним їй майном, 09.07.2012 року залишила заповіт на імя ОСОБА_1, 14.05.2014р. - померла. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк, після смерті спадкодавця, позивачка (як спадкоємець за заповітом) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, однак вона прийняла спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, позивач про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, пізніше позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкодавцю житловий будинок, реєстрацію якого було б проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, земельних ділянок, про що нотаріусом 07.07.2016 р. винесено вмотивовану постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_2, це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на вказані земельні ділянки, житловий будинок, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці відсутні, представник відповідача не заперечував проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, після смерті спадкодавця.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, на момент смерті спадкодавця проживала разом із ним, не заявила про відмову від спадщини, пізніше подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з незалежних від неї причин, у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказані земельні ділянки, житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, у звязку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами № 45 по вул. Мира в с. Орлівка Ренійського району Одеської області, загальною площею 53,70 кв. м., житловою площею 32, 00 кв. м., який в цілому складається із: житлового будинку літ. «А», тамбур літ. «а», навіс літ. «а1», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», вбиральні літ. «Г», огорожі 1-3, 6, споруди 4-5.

-земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. (кадастровий номер: :02:001:0227), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 45, виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту серії ЯК № 464988 на право власності на земельну ділянку від 11.10.2010 року.

-земельну ділянку загальною площею 0,0299 га. (кадастровий номер: :02:001:0200), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Леніна, 45, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту серії ЯК № 464899 на право власності на земельну ділянку від 11.10.2010 року,

після смерті ОСОБА_2, померлої 14.05.2014 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.І. Дудник