У х в а л а

іменем україни

16 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Ступак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аріна-К», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дударєва Інна Юріївна, про розірвання договору, повернення нежилих приміщень, визнання права власності та припинення права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- розірвати договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю. 21 грудня 2010 року за реєстровим № 1958, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» (далі - ТОВ «Аріна-К»), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю. 30 листопада 2011 року за реєстровим № 1518;

- зобов'язати ТОВ «Аріна-К» повернути йому нежилі приміщення площею 221,0 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709,40 кв. м;

- визнати за ним право власності на нежилі приміщення площею 221,0 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709,40 кв. м;

- припинити право власності ТОВ «Аріна-К» на нежилі приміщення площею 221,0 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709,40 кв. м.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що 21 грудня 2010 року між ним та ТОВ «Аріна-К» було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1958, відповідно до умов якого відповідач продав, а позивач придбав вказані вище нежилі приміщення вартістю 88 400 грн; 22 грудня 2010 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі вказаного нерухомого майна, а 23 грудня 2010 року позивач сплатив відповідачу грошові кошти за нежилі приміщення, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 23 грудня 2010 року.

Позивач вказував, що 30 листопада 2011 року між ним та ТОВ «Аріна-К» було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1518, на виконання умов якого позивач повернув відповідачу вказані нежилі приміщення, а відповідач зобов'язувався повернути позивачу кошти у розмірі 88 400 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору про розірвання договору купівлі-продажу та неповернення грошових коштів у розмірі 88 400 грн, а також зазначаючи, що він звертався до відповідача з листом щодо розірвання договору розірвання договору купівлі-продажу від 21 грудня 2010 року та вимогою про повернення йому спірних нежилих приміщень шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі, проте відповіді не отримав, а тому вважаючи, що його право власності на спірне нерухоме майно не визнається та оспорюється відповідачем, ОСОБА_3 просив задовольнити позов.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Розірвано договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення,посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ДударєвоюІ.Ю. 21 грудня 2010 року за реєстровим № 1958, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Аріна-К» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуДударєвою І.Ю. 21 грудня 2010 року за реєстровим № 1518.

Зобов'язано ТОВ «Аріна-К» повернути ОСОБА_3 нежилі приміщення площею 221 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709, 40 кв. м.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежилі приміщення площею 221кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709, 40 кв. м.

Припинено право власності ТОВ «Аріна-К» на нежилі приміщення площею 221 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709, 40 кв. м.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аллонж» (далі - ТОВ «Аллонж») задоволено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ТОВ «Аллонж», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із неналежного виконання відповідачем умов договору від 30 листопада 2011 року про розірвання договору купівлі-продажу, у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору про розірвання договору купівлі-продажу і приведення сторін у первинний стан, а тому, у зв'язку із відсутністю у позивача правоустановчих документів на спірний об'єкт, визнав за позивачем право власності на спірні нежилі приміщення та зобов'язав відповідача повернути вказане приміщення позивачу, припинивши його право власності на зазначений об'єкт.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що власником на 451,1 кв. м. другого поверху приміщення літ. Б за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 160, що складає загальну площу другого поверху вказаного приміщення, є ТОВ «Аллонж», що виключає можливість наявності права власності на спірне приміщення площею 221кв. м, групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за цією з адресою за ОСОБА_3

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Аріна-К» було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1958, відповідно до умов якого відповідач продав, а позивач придбав нежилі приміщення площею 221,0 кв. м групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1, що складають 5/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 39 709,40 кв. м, вартістю 88 400 грн; 22 грудня 2010 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі вказаного нерухомого майна, а 23 грудня 2010 року позивач сплатив відповідачу грошові кошти за нежилі приміщення, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 23 грудня 2010 року на суму 88 400 грн.

30 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Аріна-К» було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 21 грудня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дударєвою І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1518, на виконання умов якого позивач повернув відповідачу нежилі приміщення, а відповідач зобов'язувався повернути позивачу кошти у розмірі 88 400 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач вказані грошові кошти не повернув та на його звернення про розірвання договору про розірвання договору купівлі-продажу не відповів, позивач вважав, що його право власності на спірне нерухоме майно не визнається та оспорюється відповідачем, а також може не визнаватися іншими будь-якими третіми особами, які можуть чинити перешкоди йому у володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним вище нерухомим майном, а тому посилаючись на ст.ст. 526, 610, ч.2 ст.651, 316 ч.1, 317 ч.1, ч.1 ст.320, 392, 328 , 346 ЦК України, просив задовольнити позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для розірвання договору про розірвання договору купівлі-продажу спірного приміщення від 21 грудня 2010 року, оскільки відсутні як докази наявності шкоди, завданої позивачу порушенням відповідачем умов договору, так і докази самого істотного порушення вказаного договору.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Апеляційним судом установлено, що рішенням Постійного діючого Третейського суду при Асоціації «Сила Закону» від 22 травня 2008 року позов відкритого акціонерного товариства «Завод «КІНАП» (далі - ВАТ «Завод «КІНАП») до ТОВ «Аллонж» про визнання недійсним договорів купівлі-продажу задоволено, визнано недійсними з моменту укладення:

- договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальна площа відчужуваних приміщень 403,8 кв. м, що становить 8/1000 частин (від майнового комплексу площею 48 432,9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1), укладений 31 березня 2006 року між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж»;

- договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальна площа відчужуваних приміщень 5 474,9 кв. м, що становить 113/1000 частин (від майнового комплексу площею 48 432, 9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1), укладений 21 липня 2006 року між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж»;

- договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальна площа відчужуваних приміщень 2 791,6 кв. м, що становить 58/1000 частин (від майнового комплексу площею 48 432, 9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1), укладений 21 липня 2006 року між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж»;

- договір купівлі-продажу нежилих приміщень, загальна площа відчужуваних приміщень становить 197,00 кв. м, що становить 4/1000 частин (від майнового комплексу площею 48 432,9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1), укладений 21 липня 2006 року між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж».

Визнано за ВАТ «Завод «КІНАП» право власності на об'єкти нерухомого майна - нежитлові приміщення:

- нежилі приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: загальна площа відчужуваних приміщень становить 403,8 кв. м, що становить 8/1000 частин (від майнового комплексу пл. 48 432,9 кв. м);

- нежилі приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: загальна площа відчужуваних приміщень становить 5 474,9 кв. м, що становить 113/1000 частин (від майнового комплексу пл. 48 432,9 кв. м);

- нежилі приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: загальна площа відчужуваних приміщень становить 2 791,6 кв. м, що становить 58/1000 частин (від майнового комплексу пл. 48 432,9 кв. м);

- нежилі приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1: загальна площа відчужуваних приміщень становить 197,00 кв. м, що становить 4/1000 частин (від майнового комплексу пл. 48 432,9 кв. м).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2010 року скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Сила Закону» від 22 травня 2008 року за позовом ВАТ «Завод «КІНАП» до ТОВ «Аллонж» (а. с. 153-155).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 січня 2011 року рішення Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2010 року скасовано та у задоволені заяви Корлесс Ейдана Мартіна про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Сила Закону» від 22 травня 2008 року відмовлено (а. с. 156-157).

Постановою Вищого Господарського суду України від 31 березня 2011 року касаційну скаргу Корлесса Ейдана Мартіна задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 31 січня 2011 року скасовано, рішення Господарського суду м. Києва від 26 листопада 2010 року залишено без змін (а. с. 158-159).

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Сила Закону» від 22 травня 2008 року було скасовано, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказані договори купівлі-продажу, укладені між ВАТ «Завод «КІНАП» та ТОВ «Аллонж» є дійсними, а тому власником вищевказаних нежитлових приміщень є саме ТОВ «Аллонж».

Постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року у справі за заявою ТОВ «Аллонж» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду м. Києва від 09 січня 2013 року за позовом ТОВ «Аллонж» до ТОВ «Аріна-К», ВАТ «Завод КІНАП» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, яка залишена в силі постановою Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, визнано за ТОВ «Аллонж» право власності на:

- нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальні (літ. Б): І поверх - площею 458,10 кв. м, частина II поверху - площею 318,30 кв. м, ІІІ поверх - площею 454,30 кв. м, IV поверх - площею 454,90 кв. м, V поверх площею 455,80 кв. м, VI поверх - площею 457,90 кв. м, підвал площею 58,70 кв. м, загальною площею 2658,00 кв. м, що становить 67/1000 частин (від майнового комплексу площею 39 709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення 1-го поверху (літ. Б' виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня: приміщення 10 площею 296,9 кв. м, приміщення 9 площею 18,10 кв. м, приміщення 4 площею 88,80 кв. м, загальною площею 403,80 кв. м, що становить 1/100 частину (від майнового комплексу 39709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

- нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б'): І поверх - площею 621,90 кв. м, II поверх - 1077,10 кв. м, III поверх - площею 1142, 35 кв. м, IV поверх площею 1033,0 кв. м, V поверх - площею 1 115,70 кв. м, технічний поверх площею 396,60 кв. м, загальною площею 5386,65 кв. м, що становить 136/1000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення II поверху заводоуправління (в літ. А): частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 5,65 кв. м, приміщення № 5-а - площею 10,10 кв. м, загальною площею 15,75 кв. м, що становить 4/10000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б,): III поверху площею 88,25 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

Витребувано у ТОВ «Аріна К» на користь ТОВ «Аллонж»:

- нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальні (літ. Б): І поверх - площею 458,10 кв. м, частина II поверху - площею 318,30 кв. м, III поверх - площею 454,30 кв. м, IV поверх - площею 454,90 кв. м, V поверх площею 455,80 кв. м, VI поверх - площею 457,90 кв. м, підвал площею 58,70 кв. м, загальною площею 2658,00 кв. м, що становить 67/1000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення 1-го поверху (літ. Б' виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня: приміщення 10 пл. 296,9 кв.м., приміщення 9 площею 18,10 кв.м., приміщення 4 пл. 88,80 кв.м., загальною площею 403,80 кв.м., що становить 1/100 частину (від майнового комплексу 39709,40 кв.м.), розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б'): І поверх - площею 621,90 кв. м, II поверх - 1077,10 кв. м, III поверх - площею 1142,35 кв. м, IV поверх площею 1033,0 кв. м, V поверх - площею 1 115,70 кв. м, технічний поверх площею 396,60 кв. м, загальною площею 5386,65 кв. м, що становить 136/1000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- нежилі приміщення ІІ-го поверху заводоуправління (в літ. А): частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 5,65 кв. м, приміщення № 5-а - площею 10,10 кв. м, загальною площею 15,75 кв. м, що становить 4/10000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 кв. м), розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Витребувано у ВАТ «Завод «КІНАП» на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б,): III поверху площею 88,25 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 133-139, 140-157).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, апеляційним судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 pоку у справі за заявою ТОВ «Аллонж» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2013 року за позовом ТОВ «Аллонж» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи: ВАТ «Завод «КІНАП», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень, витребування майна з чужого незаконного володіння, залишеним без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, витребувано у ОСОБА_6 на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення 2-го поверху виробничого корпусу №1 (без бомбосховища), їдальня (ліб. Б) площею 127,30 кв. м та нежиле приміщення 2-го поверху заводоуправління (в літ. А) частина приміщення № 1 (групи приміщень №1) площею 178,95 кв. м, які розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 160, та зобов'язано ОСОБА_6 передати вказані приміщення ТОВ «Аллонж»;

- витребувано у ОСОБА_3 на користь ТОВ «Аллонж» нежиле приміщення 2-го поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б) площею 6,3 кв. м та нежиле приміщення 2-го поверху заводоуправління (в літ. А) частина приміщення в групі приміщень №1, площею 2,3 кв. м, які розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 160, та зобов'язано ОСОБА_3 передати ці приміщення ТОВ «Аллонж»

Визнано за ТОВ «Аллонж» право власності на:

- нежиле приміщення 2-го поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б) площею 127,30 кв. м та нежиле приміщення 2-го поверху заводоуправління (в літ. А) частина приміщення № 1 (групи приміщень № 1) площею 178,95 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

- нежиле приміщення 2-го поверху виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б) площею 6,3 кв. м та нежиле приміщення 2-го поверху заводоуправління (в літ. А) частина приміщення в групі приміщень № 1 площею 2,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 160-178).

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд правильно виходив з того, що відповідно до рішення Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року за ТOB «Аллонж» було визнано право власності на 451,1 кв. м другого поверху приміщення літ. Б за адресою: АДРЕСА_1; при цьому судом враховано, що згідно технічного паспорту та фактичних розмірів вказаної будівлі загальна площа другого поверху приміщення літ. Б за адресою: АДРЕСА_1, складає саме 451,1 кв. м, у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на спірне приміщення площею 221 кв. м, групи приміщень № 3, другого поверху (в літ. Б) за цією ж адресою, за ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Доводи касаційної скарги щодо оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 pоку та рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та в подальшому скасування вказаних рішень судів ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, не впливають на правильність висновків апеляційного суду у цій справі, оскільки право власності на спірні приміщення визнано за ТОВ «Аллонж» постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року, яка залишена в силі постановою Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року.

З огляду на вказане вище у сукупності, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

С.О. Карпенко

Л.М. Мазур

О.В. Ступак