Справа № 464/5303/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/6325/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №KF 50627 від 07.07.2008 року в сумі 59459,25 доларів США, що за офіційним курсом НБ України станом на 31.07.2017 становить 1 540 921, 49 грн.

В якості забезпечення позову просив накласти арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, житловий будинок № 33 і земельну ділянку площею 0, 146 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, с.Нижнє Синьовидне; квартиру АДРЕСА_2; квартиру № 104, по вул. Минайська, 15 у м.Ужгород, що належить ОСОБА_4, а також накласти арешт на інше належне відповідачам рухоме майно та грошові кошти. Крім цього, в якості забезпечення позову просив обмежити право виїзду відповідачів за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Заяву мотивував тим, що відповідачі навмисно не виконують своїх зобовязань за кредитним договором, заборгованість становить 59 459,25 доларів США, мають намір здійснити відчуження належного їм майна та з метою уникнення виконання зобовязань планують покинути територію України, тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року

заяву про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено частково.

В забезпечення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» () до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в співмірному розмірі суми позовних вимог, що становить 59 459,25 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 1 540 921 грн. 49 коп. накласти арешт - до вирішення справи по суті, на:

- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51, 1 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., що належить ОСОБА_3, реєстраційний номер майна : 10083987;

- житловий будинок № 33, по вул. Данила Галицького в с.Нижнє Синьовидне, Сколівського району, Львівської області, загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м., що належить ОСОБА_4, реєстраційний номер - 45;

- земельну ділянку S -0, 146 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, с.Нижнє Синьовидне, що належить ОСОБА_4, реєстраційний номер - 45, кадастровий номер :01:013:0001;

- квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_4, загальною площею 35,8 кв.м., реєстраційний номер 23302391;

- квартиру АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_4, реєстраційний номер 7427740.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року оскаржила представник відповідачів ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції грубо порушив вимоги закону, а тому така підлягає скасуванню.

Зазначає, що виконання або невиконання кредитних зобов»язань між відповідачем ОСОБА_5 та позивачем вже є забезпечені іпотечним договором № 1800/123, згідно якого в іпотеку передано квартиру № 10 в будинку № 27, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І. Франка. На думку апелянта, немає підстав вважати про наявність ризику неможливості виконати рішення суду про стягнення коштів, так як першочерговим є примусовий продаж предмету іпотеки за договором № 1800/123 від 07 липня 2008 року в порядку виконання рішення суду. Окрім того, клопотання позивача про забезпечення позову є необґрунтованим, так як зазначені причини є надуманими та не підтверджуються жодними доказами всупереч ст. 60 ЦПК України.

Не надано суду доказів вартості майна, на яке накладається арешт, і вжиті заходи є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії. Частина третя вказаної статті передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів 59 459,25 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер і розмір заявлених позовних вимог, порушення з боку відповідачів платежів за кредитним договором, слід вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідачів у співмірному розмірі суми позовних вимог, а саме в межах суми позовних вимог, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім цього, суд звернув увагу на те, що такий вид забезпечення позову не позбавляє відповідачів користуватись спірним майном.

А відтак, колегія суду вважає, що вірними є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки спір в судовому порядку не вирішено по суті, позивачем обґрунтовано, наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення прав та законних інтересів позивача. Вид забезпечення позову, запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову, відповідає заявленим позовним вимогам і є співмірним з такими.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів. Доказів на спростування висновків суду першої інстанції не надано і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 п.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів з додержанням вимог закону.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, ч. 1 п.1 ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_6