Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 337/1883/17 Головуючий у 1 інстанції: Мурашова Н.А.
Провадження № 22-ц /778/3395/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016р. було частково задоволено його позов до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя (на даний час - Правобережне об'єднане Управління ПФУ м. Запоріжжя) і визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, визнано незаконним та скасовано рішення № 27 від 01.07.2016р. про відмову в призначенні пенсії, зобов'язано зарахувати певний стаж його роботи та строкової військової служби в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи як один рік і шість місяців стажу, зобов'язано провести додаткову перевірку дотримання умов призначення пенсії, здійснити розрахунок стажу роботи та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017р. вказана постанова суду першої інстанції була частково змінена у частині формулювання резолютивної частини. Судове рішення набрало законної сили і було звернуто до виконання. В результаті виконання в квітні 2017р. йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р.

Позивач вважає, що протиправними діями УПФУ в Хортицькому районі йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо себе. Так, через протиправні дії УПФУ він тривалий час не отримував належні йому пенсійні виплати, фактично позбавився права на соціальний захист, який гарантований державою в Конституції України. Такі дії були систематичними та тривалими - більше 11 місяців, він змушений був звертатися до суду за захистом своїх законних прав і судовий процес тривав майже 5 місяців, у зв'язку з чим він поніс додаткові витрати на оплату правової допомоги. Від переживань, викликаних такими діями органу пенсійного фонду, погіршився стан його здоров'я: з'явились головні болі, підвищився тиск, а також він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Досягнувши пенсійного віку та маючи право на отримання пенсійних виплат, через незаконні дії Управління він вимушений був продовжувати працювати з метою забезпечення існування своєї родини, позбувся права на володіння та розпорядження своїм майном, оскільки право на пенсію підпадає під захист ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини 1950р. і тривала невиплата пенсії за практикою ЄСПЛ свідчить про незаконне втручання у таке право. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 40 942,53 грн., який прирівнює до сумі пенсійних виплат за період з 22.06.2016р. по 01.06.2017р., які він не отримав своєчасно через протиправні дії пенсійного органу.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд стягнути моральну шкоду у вказаній сумі, а також понесені ним витрати на правову допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів Пенсійного Фонду України, 10 000,00 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 521,60грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжяподало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність факту спричинення моральної шкоди його діями позивачу, який суд вважав встановленим, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що Державна казначейська служба України та Правобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжябули належним чином повідомлені про розгляд справи у судовому засіданні 18 грудня 2018 року, але до судового засідання не з»явились, не надавши клопотань про відкладення розгляду справи, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти відповідність рішення суду вимогам ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а проводити апеляційний розгляд справи та ухвалювати за наслідками розгляду апеляційної скарги судове рішення слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість

рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 56 Конституції України, визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від обставин, передбачених ч.3 ст.23 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Так, відповідно до ч.2 ст.1167, ст. 1173 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016р. було частково задоволено позов ОСОБА_2 до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя і визнано протиправними дії Управління щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах, визнано незаконним та скасовано рішення № 27 від 01.07.2016р. про відмову в призначенні пенсії, зобов'язано зарахувати ОСОБА_2 в загальний стаж роботи та пільговий стаж роботи по Списку № 2 період його роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. та строкової військової служби з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців стажу, зобов'язано провести додаткову перевірку дотримання умов призначення ОСОБА_2 пенсії за віком, здійснити розрахунок стажу роботи та повторно розглянути його заяву від 22.06.2016р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 22.06.2016р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017р. вказана постанова суду першої інстанції була змінена у частині формулювання резолютивної частини - зобов'язано УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя розглянути заяву ОСОБА_2 від 22.06.2016р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, врахувавши період його роботи з 06.02.1980р. по 20.02.1986р. та строкової військової служби з 06.05.1977р. по 10.05.1979р. в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців стажу. В іншій частині постанова від 17.11.2016р. залишена без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили 20.02.2017р.

Зокрема, вказаними судовими рішеннями встановлено, що позивач 22.06.2016р.

звернувся до УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком за Списком № 2, але рішенням УПФУ № 27 від 01.07.2016р. йому було відмовлено в призначенні такого виду пенсії через недостатність загального страхового та пільгового стажу його роботи.

Дії та рішення УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком за Списком № 2 з 22.06.2016р. судовим рішенням були визнані протиправними і зобов'язано Управління поновити порушені права позивача.

Обставини, встановлені вказаними судовим рішеннями, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доведенню під час розгляду даної цивільної справи, яка стосується наслідків протиправних дій органів ПФУ.

Також матеріалами справи підтверджено та не оспорювалось сторонами, тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України також не підлягало доведенню під час розгляду даної справи, що вищевказані судові рішення були відповідачем виконані.

Так, згідно з протоколом № 146 від 21.04.2017р. позивачу призначена з 22.06.2016р. довічно пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 в розмірі 4197,08грн. Виплата заборгованості, а також судових витрат, стягнутих за попереднім судовим рішенням, здійсне-

на 01.06.2017р.

Після ухвалення рішення, яким визнані неправомірними дії УПУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя відбулись зміни у структурі пенсійного фонду, згідно з якими УПУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя разом із УПФУ у Дніпровському районі м. Запоріжжя були об»єднані та створено Правобережне об»єднань УПФУ в м. Запоріжжі.

В цій справі ОСОБА_2 просив відшкодувати йому моральну шкоду, спричинену неправомірними діями УПУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя, звернувшись до суду з позовом до Правобережного об»єднання УПФУ м. Запоріжжя та до Державної казначейської служби України, у розмірі 40 942 грн.

Частково задовольняючи цей позов в сумі 10 000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що неправомірність дій пенсійного органу встановлена судовими рішеннями, а спричинення моральної шкоди полягає в тому, що внаслідок таких дій позивач зазнав моральних страждань, про що свідчить, зокрема, погіршення стану його здоров»я та необхідність застосування додаткових зусиль для відстоювання свого порушеного права. Також судом було стягнуто за рахунок коштів державного бюджету витрати позивача на правову допомогу у цій справі.

В апеляційній скарзі Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя посилається на недоведеність позивачем неправомірних дій Пенсійного Фонду, який діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, факту спричинення йому моральної шкоди та необгрунтованіть висновків суду в цій частині щодо їх наявності.

Проте, вказані ствердження апелянта спростовуються змістом вищенаведених судових рішень у справі № 2а/337/155/2016 про неправомірність відмови в визначенні пільгового стажу.

Так, в постанові Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2016 року встановлено, що відповідач фактично не оспорював факту роботи позивача у вказаний період і дійсність відповідних записів в трудовій книжці, і зараховує вказаний період в загальний стаж роботи, проводячи розрахунок у співвідношенні 1:1, але заперечував необхідність проведення розрахунку із співвідношення 1:1,5.

В цій частині у вищенаведеній постанові суд вважав безпідставними ствердження органу пенсійного фонду, що на підтвердження такого стажу позивачем повинні бути надані окремі письмові трудові договори, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Лише у випадку відсутності відповідних записів або наявності неточностей в них стаж роботи може бути підтверджений іншими документами - довідками, договорами тощо.

Таким чином, суд вважав, що відповідач при незарахуванні в загальний і пільговий стаж роботи позивача вищевказаного періоду його роботи в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців стажу роботи діяв не відповідно до Закону, не в спосіб, передбачений ним, у зв'язку з чим такі його дії є неправомірними.

Отже, з висновків вказаної постанови вбачається, що вже при зверненні ОСОБА_2 по УПФУ в Хортицькому районі з приводу призначення пенсії на пільгових умовах ним були подані всі необхідні документи для підтвердження наявності відповідного стажу. Але внаслідок неправомірної відмови пенсійного фонду він змушений був 11 місяців доводити ці обставини в суді.

По суті це і є неправомірними діями УПФУ, який порушив одночасно вимоги діючого законодавства, однобічно врахувавши відомості трудової книжки позивача, та це, в свою чергу, призвело до несвоєчасного призначення йому пенсії саме на пільгових умовах, яку він мав одержувати за наявним у нього стажем.

Зважаючи на зазначені обставини, колегія визнає правильними висновки суду у цій справі щодо наявності всіх критеріїв для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди у відповідності до вимог статті 1173 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції, стягуючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн., не повністю врахував, що моральна шкода позивача, спричинена незаконними діями органів Пенсійного Фонду України, в такому розмірі не підтверджена.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_2 не надав до своєї позовної заяви про відшкодування моральної шкоди жодного медичного висновку про погіршення його стану здоров'я саме через переживання, пов»язані з неможливістю тривалий час отримати пільгову пенсію. А його доводи про погіршення стану здоров»я матеріалами справи не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги, на думку колегії, заслуговують на увагу та підлягають перевірці.

За матеріалами справи встановлено, що ці доводи є частково обґрунтованими, оскільки позивач надав медичні документи, які не доводять, що внаслідок неправомірних дій відповідача у нього сталися будь-які суттєві розлади здоров»я.

Медичні довідки вузьких спеціалістів, що містяться у матеріалах справи на а.с. 61-66 не свідчать про те, що ці захворювання він отримав внаслідок неправомірних дій відповідача.

Натомість, знайшли своє підтвердження лише такі розлади як приступи головного болю, підвищення тиску, пригнічення настрою, дратівливість, що суттєво впливає на розмір відшкодування в бік його зменшення.

Так, розмір завданої моральної шкоди має бути співмірним ступеню і тривалості моральних страждань, з урахуванням яких колегія вважає, що в даному випадку достатнім і справедливим буде розмір в сумі 3 000 грн.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія визнає частково обґрунтованою апеляційну скаргу, тому у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди шляхом його зменшення до 3 000 гривень.

В апеляційній скарзі Правобережне об»єднання УПФУ вказує також, що склад і

розмір судових витрат, пов»язаних з правовою допомогою, входить до предмету доказування

у справі, а тому позивачем не доведено, що така правова допомога надавалась адвокатом, та не мається документів, які підтверджують сплату гонорару та інших витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги. Крім того, наголошує на тому, що органи Пенсійного фонду України згідно з п. 18 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Колегія, перевіривши ці доводи, дійшла наступного.

Так, Пенсійний Фонд та його структурні підрозділи були звільнені від сплати судового збору з грудня 2016р. на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Проте 15.12.2017р. набрав чинності ЗУ № 2147-УІІ від 03.10.2017р., яким цей пункт було виключено із ЗУ «Про судовий збір», тому на час прийняття постанови у справі за наслідками розгляду апеляційної скарги органи пенсійного фонду не є звільненими від сплати судового збору, а відтак і від судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що судові витрати у цій справі підлягають стягненню з Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя та за рахунок його бюджетних асигнувань, а не шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, що передбачено лише для сум компенсації шкоди, яка стягується судом у відповідності до вимог ст. 1173 ЦК України.

Перевіряючи доведеність стягнутих судом витрат на правову допомогу у розмірі 2 521,60 грн., колегія встановила, що ОСОБА_2 був укладений з фахівцем в галузі права ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги № 1/01/06/2017 від 01 червня 2017р. ( а.с. 16-18).

До позовної заяви додано розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу, згідно з яким фахівцем в галузі права ОСОБА_3 витрачено на консультацію ОСОБА_2 щодо подання позову до Хортицького районного суду про відшкодування моральної шкоди 0,60 год. та на складання проекту позовної заяви 1,75 год., а також з урахуванням вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено оплату за ці послуги в сумі 1504 ( а.с. 20).

Той факт, що ОСОБА_3 є спеціалістом в галузі права підтверджується наданою копією диплома спеціаліста, за яким він має спеціальність «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста ( а.с. 22).

Актом здавання-приймання юридичних послуг за договором № 1/01/06/2017р. сторони підтвердили фактичне виконання наданих послуг ОСОБА_3 та їх прийняття позивачем ОСОБА_2 ( а.с. 21).

Згідно платіжного доручення № Р24А236388905А55228 від 01.06.2017р. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 були перераховані кошти в сумі 1507,54 грн. за юридичні послуги за договором 1/01/06/2017 про надання правової допомоги, яке містить відповідні записи про проведення цієї проплати та печатку банку ( а.с. 19).

Розрахунком про надання правової допомоги від 14.07.2017р. ОСОБА_3 визначив, що 0,2 год. він витратив на ознайомлення з матеріали цієї цивільної справи 27.06.2017р., 0,94 год - розробку та складання письмових пояснень у справі, та 0,45 год. на складання клопотання про долучення додаткових доказів ( а.с. 69).

Актом здавання-приймання юридичних послуг за договором № 1/01/06/2017 від 14.07.2017р. сторони підтвердили, що вказані в Акті роботи виконані ОСОБА_3, а визначена за них сума складає 1017,60 грн., яка правильно розрахована з урахуванням вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Сплата цих коштів підтверджується платіжним дорученням № Р24А257627743А03956 від 14.07.2017р. ( а.с. 68, 70).

Таким чином, стягнуті судом витрати з правової допомоги підтверджені сукупністю наданих позивачем доказів, що робить неспроможними доводи апеляційної скарги про їх недоведеність.

Позивач просив також стягнути витрати на правову допомогу на стадії апеляційного провадження в сумі 1132,80 грн., з яких за участь в судовому засіданні апеляційного суду 09.11.2017р. - 128 грн., а решта суми 1004,80 грн. не розписана ОСОБА_3 Але вказане судове засідання не відбулось, а на решту суми не зазначено, яка правова допомога надана та як розрахована ця сума, тому такі витрати не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Виходячи із зазначеного, рішення суду має бути змінено в частині порядку і розміру компенсації судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжязадовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2017 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди та порядку і розміру компенсації судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя витрати на правову допомогу в розмірі 2 521 (дві тисячі п'ятсот двадцять одну) гривню 60 копійок.

У компенсації витрат ОСОБА_2 на правову допомогу в апеляційному суді в сумі 1132,80 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: