Провадження № 2/761/382/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І. при секретарі Бондарю В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання окремих положень правочину недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 07 грудня 2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Відповідач) про визнання окремих положень правочину недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 500947969 (далі - Кредитний договір). Зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач надав Позивачу кредит у розмірі 51 587 грн. 60 коп. строком до 20 червня 2019 року, з відсотковою ставкою 15,99 % відсотків річних. Також зазначає, що в укладеному між нею та банком кредитному договорі відповідно до п.п. 2.8.1 п. 2.8 Кредитного договору Позивач зобов'язаний оплачувати щомісячно Відповідачу комісію за управління кредитом у розмірі 1,89 % відсотків від суми кредиту, дана сума також передбачена Графіком платежів. Відповідно до п.п.2.8.2., п.п.2.8.3., п.п.2.8.4. п.2.8. Кредитного договору Позивач зобов'язаний оплачувати Відповідачу комісії за виконання операцій переказу у розмірі 1,8 % відсотків від суми переказу, за прийняття готівки 10 грн. або 35 грн. в залежності від суми готівки. Вважає, що Відповідач порушив права Позивача як споживача, включивши у кредитний договір положення п. 2.8 п.п. 2.8.1 - п.п. 2.8.4, якими зобов'язав Позивача оплачувати на користь Відповідача додаткові комісії. Вважає даний пункт договору недійсним, виходячи з положень ч. 4 ст. 11, ст. 18, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати пункти 2.8, 2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 2.8.4 договору недійсними, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник Позивача подав до суду клопотання слухати справу у відсутність сторони Позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, як і заперечень на позов, до суду не подавав.

Суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 500947969 (далі - Кредитний договір). Також встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач надав Позивачу кредит у розмірі 51 587 грн. 60 коп. строком до 20 червня 2019 року, з відсотковою ставкою 15,99 % відсотків річних (а.с. 4).

Відповідно до п.п. 2.8.1 п. 2.8 Кредитного договору Позивач зобов'язаний оплачувати щомісячно Відповідачу комісію за управління кредитом у розмірі 1,89 % відсотків від суми кредиту, дана сума також передбачена Графіком платежів.

Відповідно до п.п.2.8.2., за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів Банку комісійна винагорода становить 1,8 % відсотків від суми переказу, і сплачується кожного разу під час здійснення будь-яких платежів за Кредитним договором.

Відповідно до п.п.2.8.3. Кредитного договору Позивач зобов'язаний оплачувати Відповідачу комісії за прийняття готівкових коштів для нарахування на рахунок в касах Банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) - 35 грн.

Відповідно до п.п.2.8.4. Кредитного договору, Позивач зобов'язаний оплачувати Відповідачу комісії за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування Банку у випадку, якщо сума платежу становить до 1500 грн. (включно) - 10 грн.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідально до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови в договорах.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад п'ятдесят відсотків вартості продукції ) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:

1) такі положення також підлягають зміні; або

2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд ( ч.3 ст.6 ЦК України ).

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частин 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом частини 1 статті 11 Цивільного процесуального Кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони ( ч.1 ст.60 ЦПК України ).

Позивачем не надано суду будь - яких доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи, які б свідчили про порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення і виконання Кредитного договору № 500947969, укладеного 19.06.2014 року між Позивачем та Відповідачем.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 11, 203, 215, 216, 526, 638, 651, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання окремих положень правочину недійсними - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :