Провадження №2/523/5670/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 22 у в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа: комунальне підприемство «Міське агентство з приватизації житла» про визнання недійсними розпоряження органу приватизації виконкому Одеської міської ради та свідоцтва про право власності на житло, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними розпоряження органу приватизації виконкому Одеської міської ради №171171 від 29.10.2002 року та свідоцтво про право власності на житло №9-5347 від 29.10.2002 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовуe тим, що у березні 2016 року з метою постановки за місцем роботи на облік співробітників, що потребують поліпшення житлових умов, ним було зібрано пакет необхідних документів, серед яких він отримав від свого батька ОСОБА_2 копії правовстановлюючих документів на квартиру батьків, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а саме: копію заяви про передачу квартири у приватну власність, копію розпорядження органу приватизації виконкому Одеської міської та копію свідоцтва про право власності на житло. Зі змісту вказаних документів, він дізнався, що у жовтні 2002 року він приймав участь у приватизації вищевказаної квартири, тому, посилаючись на ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного жmoвorо фонду», зазначає, що він письмової згоди на передачу вказаної квартири у спільну власність не давав, будь-яких заяв на приватизацію квартири не підписував. Наполяraє, що ст.7 вищевказaнorо Закону визначені права наймачів, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, та вважає, що такими діями відповідачів порушені його права на приватизацію державного житлового фонду. Додатково позивач просить поновити строк для звернення до суду, зазначаючи, що він був пропущений з поважнx причин, а саме з причини, що він фактично дізнався про порушення його прав у березні 2016 року.

У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно яких підтримав вимоги за позовом.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю, при цьому відповідач ОСОБА_2 повідомив, що що у жовтні 2002 року здійснював приватизацію своєї квартири АДРЕСА_2, підписи від імені членів своєї сімї: дружини - ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_1 у заяві про приватизацію вказаної квартири, він виконав власноручно, за їх відсутності та без їх відому.

Представник департаменту міського господарства Одеської міської ради, вона ж представник КП «Міське агентство з приваmизації житла», у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмові пояснення, де позовні вимоги не визнала, пояснивши, що приватизація була проведена відповідно до документів, які були підготовлені.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації №171171 від 29.10.2002 ОСОБА_2 та членам його сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» безоплатно було передано в спільну часткову власність житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної спільної (часткової) власності в рівних частках.

На підставі вказаного розпорядження, управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (назва якого змінена на Департамент Міського господарства Одеської міської ради) 29.10.2002 року на імя ОСОБА_1 1.1, та членів його сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на житло №9-5347 від 29.10.2002 року, відповідно до якого за ними було зареєстровано право спільної часткової власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_4, у рівних частках.

Судом встановлено та сторонами у справі не заперечувалось, що заява (№352 від 24.10.2002 року про передачу квартири в приватну спільну часткову власність була підготовлена та подана в агентство з приватизації житла відповідачем ОСОБА_1 1.1., який визнав той факт, що підписи у вказаній вище заяві замість ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були поставлені ним власноручно та без відома останніх, при цьому він зазначив, що про даний факт ОСОБА_1 він ніколи не повідомляв, оскільки не вважав за потрібне. В свою чергу, ОСОБА_1 про свою участь у приватизації вказаної квартири дізнався лише у березні 2016 року при отриманні копій документів від відповідача. Відтак, суд вважає, що зазначені обставини в силу ч.І ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Довіреності на вчинення певних дій від імені ОСОБА_1 у відповідача ОСОБА_2 на час підписання заяви про приватизацію квартири не було.

В силу ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Водночас, ст.7 вищевказаного Закону визначені права наймачів, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, де ч.І встановлено: «За громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму».

Таким чином, враховуючи ту обставину, що при приватизації спірного житла ОСОБА_1 не підписував заяви про приватизацію квартири, тим самим не давав своєї згоди та не реалізував своє право на одноразову безоплатну приватизацію житла, суд вважає що були порушені його житлові права, які повинні бути поновлені шляхом визнання недійсними розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Згідно ст.257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст.267 того ж Кодексу визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. Якщо суд визначає поважними причини пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Із заявою про сплив позовної давності відповідачі не звертались.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа: комунальне підприемство «Міське агентство з приватизації житла» про визнання недійсними розпоряження органу приватизації виконкому Одеської міської ради №171171 від 29.10.2002 року та свідоцтво про право власності на житло №9-5347 від 29.10.2002 року, задовольнити повністю.

Визнати недійсними розпорядження органу приватизації Виконкому Одеської міської ради N171171 від 29.10.2002 року та свідоцтво про право власності на житло N9-5347 в 29.10.2002 року.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.12.2017 року.

Суддя: