Справа № 752/157/17
Провадження № 2/752/2435/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.12.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПАТ «УкрСиббанк»» та відповідачем у спорі був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме АДРЕСА_2.
В подальшому, на підставі договору факторингу Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до відповідача за зобов»язаннями, що виникають з Кредитного договору та Іпотечного договору.
Іпотечний договір містив застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя і в зв»язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, неповернення кредиту, несплату процентів та комісій за користування кредитом, позивач звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі права власності, яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
При зверненні до суду позивач посилається на те, що відповідач чинить перешкоди у доступі до майна.
Як новий власник квартири позивач на підставі положень ст.ст. 319, 391 ЦК України просить усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до квартири та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив прав користування жилим приміщенням в зв»язку з втратою ним права власності.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про місце і час судового розгляду за місцем реєстрації, судова повістка повернулась без вручення в зв»язку з непроживання особи за даною адресою.
На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договорами Іпотеки та Договір факторингу № 1, відповідно до яких позивач отримав права вимоги до Боржників і Гарантів щодо погашення заборгованості, що виникли на підставі Первинних договорів і Договорів забезпечення, у т.ч. позивач набув право вимоги до ОСОБА_2
Розділом 5 Іпотечного договору, укладеного з ОСОБА_2, було передбачено Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке включало право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом поасудового врегулювання, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».
ТОВ «Кей-Колект» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєструвало право власності на АДРЕСА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Відповідно до Акту перевірки/огляду майна від 22.11.2016 р., складеного представниками ТОВ «Кепй-Колект» ім було відмовлено відповідачем у доступі до спірної квартири.
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності на майно, а саме створення перешкод для вільного користування ним, яке він просить захистити на підставі ст.391 ЦК України.
Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україии з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що позивач є власником майна і будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано.
Відповіда у справі є попереднім власником АДРЕСА_3.
Відповідач у справі створює перешкоди представникам позивача у вільному користуванні майном, що належить Товариству на праві власності.
В силу положень ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов»язаннями власника.
Право користування ОСОБА_2 спірною квартирою було нерозривно пов»язано з наявністю у нього право власності на зазначене нерухоме майно, яке він втратив після звернення стягнення ТОВ «Кей-Колект» на АДРЕСА_2, як на предмет іпотеки.
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 18, 43, 49, 81, 141, 280-282 ЦПК України,
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у здійсненні права користування майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_4, шляхом надання постійного безперешкодного доступу до цього майна.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Заява проперегляд заочногорішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя