У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики .

в с т а н о в и л а:

16 липня 2015 року до Рівненського міського суду надійшло клопотання відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про визнання мирової угоди на стадії виконання рішення суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до якої:

1. Боржник та Стягувач, виходячи з положень ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України, а також з метою добровільного врегулювання фінансово-боргових та пов'язаних з ними процесуальних відносин, вирішили укласти цю мирову угоду на стадії виконання про таке:

Рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості Боржника перед Стягувачем за договором позики, розмір якої визначений у резолютивній частині Рішення суду.

Боржник визнає всю заборгованість перед Стягувачем у розмірі, встановленому Рішенням суду.

Сторони, розуміючи значення своїх дій, домовляються та визнають ту обставину, що Боржник (ОСОБА_3О.) поверне Стягувачу (ОСОБА_2М.) всю заборгованість, визначену в рішенні суду, шляхом передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2000 га, (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 263040 від 09.11.2006 р. за кадастровим № 56 056 0076) (далі майно) по вул. Чорновола в м. Рівне, як повний розрахунок по одержаним Боржником грошовим коштам в розмірі, встановленому Рішенням Рівненського міського суду від 17.07.2013р.

1.4. Боржник та Стягувач гарантують, що вказана в п.1.3 заборгованість Боржника перед Стягувачем на суму 64 000,00 (шістдесят чотири тисячі) доларів США та 1 000,00 (одна тисяча) Євро, а також судові витрати в сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.00 коп. буде вважатися погашеною шляхом зарахування через набуття права власності стягувачем на майно.

Стягувач визнає, що не буде мати будь-яких грошових або майнових претензій до Боржника з моменту визнання судом даної Мирової угоди.

Боржник та Стягувач погодились, що вартість Майна становить повний розмір заборгованості за Рішенням суду.

Стягувач ( ОСОБА_2М.), не пізніше 30 днів з моменту визнання цієї мирової угоди зобов'язується самостійно вирішити питання щодо зняття арешту на будь-яке майно Боржника банківські метали, грошові кошти у банківських установах, заборони на перетинання кордону України та інших можливих заходів, що були запровадженні відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції, з метою забезпечення виконання рішення Рівненського міського суду від 17.07.2013 (справа № 569/3656/13-ц) та зареєструвати за собою право власності на майно.

Сторони визнають, що у разі невиконання Боржником взятих на себе зобов'язань за даною мировою угодою перед Стягувачем в повному обсязі або частково до спливу зазначених термінів, Стягувач має право звернутися із позовною заявою до суду та ДВС щодо стягнення заборгованості із Боржника.

Боржник та Стягувач домовилися, що будь-які витрати, пов'язані з виконавчим провадженням, що виникли до затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на Боржника.

Стягувач та Боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності цією мировою угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження, сторонами якого є Стягувач та Боржнк.

Сторони, діють свідомо, добровільно, добросовісно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки.

Наслідки закриття провадження в справі, передбачені ст.ст. 175, 205, 206 ЦПК України, сторонам відомі.

Вказана ухвала суду сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалась.

18 травня 2017 року ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду про визнання мирової угоди подала апеляційну скаргу, покликаючись на її незаконність, оскільки вона порушує її права.

Просить ухвалу скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

З матеріалів справи вбачається, що в мировій угоді зазначено взаємні поступки стягувача ОСОБА_2 відносно боржника ОСОБА_3 щодо стягнення наявної суми заборгованості за виконавчим листом.

Вказана вище мирова угода в процесі виконання рішення стосується лише питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, грунтувється саме на взаємних поступках, стосується лише прав та обов'язків сторін й предмета спору і не виходить за межі спірних взаємовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі у справі, як сторона, не приймала, оскарженим судовим рішенням, її права чи обов'язки не вирішувались, оскільки вона не довела, що оскаржувана ухвала змінює чи припиняє будь-які її права. Встановлено, що ОСОБА_1 на стадії виконання рішення суду від 28.08.2013 року уклала мирову угоду із ОСОБА_3 (ухвала Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року а.с.147) за зведеним виконавчим провадженням №166/13 від 01.10.2013 року, якою ОСОБА_1 захистила свої права.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 03.06.2015 року виконавче провадження №39884017 за зведеним виконавчим провадженням №166/13 від 01.10.2013 року щодо примусового виконання рішення Рівненського районного суду від 28.08.2013 закінчено.

Проте, у звязку із невиконанням боржником ОСОБА_4 умов вказаної мирової угоди, ОСОБА_1 17.09.2015 року подала до відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції іншу заяву та інший виконавчий документ про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року про визнання мирової угоди. Постановою від 23.09.2015 року відкрито нове виконавче провадження №48786386 та надано боржнику ОСОБА_3 строк для добровільного виконання до 30.09.2015 року. Будь-які інші виконавчі дії не проводились в тому числі і щодо заборони відчуження (арешт) спірної земельної ділянки та приєднання до зведеного виконавчого провадження №166/13 від 01.10.2013 року.

Спірна земельна ділянка площею 0,20 га описана та арештована в процесі виконання зведеного виконавчого провадження №166/13 від 01.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь юридичних та фізичних осіб суми боргу в т.ч. і примусового виконання рішення Рівненського міського суду від 18.12.2013 року (стягувач ОСОБА_2М.).

Таким чином, сам по собі факт того, що ОСОБА_1 є стягувачем у іншому виконавчому провадженні ВП № 48786386 від 23.09.2015 року , де боржником є також ОСОБА_3, не надає їй право на апеляційне оскарження ухвали суду від 30.09.2015 року про визнання мирової угоди у даній справі на стадії виконання зведеного виконавчого провадження №166/13 від 01.10.2013 року .

Крім того із доводів апеляційної скарги також не вбачається, що ухвалене судове рішення завдає їй шкоди, що виражається у несприятливих для неї наслідках, та що вона відповідно до вимог ст. 292 ЦПК України має право оскаржити в апеляційному порядку вказане рішення суду першої інстанції.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :