Справа № 390/1539/17
Провадження № 2/390/710/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.

при секретарі Рац М.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1П,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з Фермерського господарства ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки у сумі 8 264 грн. відповідно до договору оренди землі від 24.07.2015 року, а також розірвати вказаний договір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 3,0940 га, кадастровий номер :02:000:0120, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 24.07.2015 року між ОСОБА_1 та ФГ Зелінського ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі терміном на 7 років, починаючи з дати державної реєстрації права оренди земельної ділянки, тобто з 27.08.2015 року. Згідно спірного договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку. За кожен рік використання земельної ділянки відповідач мав сплачувати орендну плату у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічної індексації, однак позивач отримував орендну плату не в повному обсязі, а тому виникла заборгованість у сумі 8 264 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також розірвати спірний договір, оскільки відповідачем порушено істотну умову договору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, та надав пояснення, що 2010 року він уклав з ФГ Зелінського ОСОБА_5 договір оренди землі, який було пролонговано 24.07.2015 року, однак не долучив первинний договір до позову, через юридичну необізнаність, оскільки позовну заяву складав самостійно. Починаючи з 2010 року відповідачем проводились виплати орендної плати за вказаним договором, а податки сплачувались з виплат за орендну плату, що суперечить пункту 4.7. договору оренди землі від 24.07.2015 року. Оскільки, відповідач не сплачував податки самостійно, а утримував їх з орендної плати, утворилась заборгованість у сумі 8264 грн., за період з 2010 року по 2017 рік. Стосовно виплат орендної плати, позивач пояснив, що у 2015 році отримав орендну плату сільськогосподарською продукцією, в 2016 році отримав коштами у сумі 6 252,45 грн., за 2017 рік виплат не отримував. Підписи у відомостях на видачу зерна, списках нарахування паїв та видатковому касовому ордері є його особистими підписами.

Представник позивача в судовому засіданні частково підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов у частині стягнення заборгованості за період з 2015 року по 2017 рік та розірвання договору оренди землі від 24.07.2015 року.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та зазначив, що спірний договір укладений згідно вимог чинного законодавства та за згодою сторін, підстави для його розірвання відсутні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Крім цього, зазначив, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за орендною платою за період з 2010 року по 2014 рік, оскільки стороною позивача на підтвердження позову надано лише договір оренди землі від 24.07.2015 року. Виплата орендної плати проводилась відповідно до чинного законодавства та у строк передбачений договором, за 2015 рік позивач отримав від відповідача по 650 кг ячменю та пшениці, а також 400 кг кукурудзи, за 2016 рік орендну плату проведено коштами у сумі 6 252,45 грн., за що позивач розписався у відповідних документах. У 2017 році виплата орендної плати не проводилась, оскільки згідно договору орендну плату необхідно внести до 31.12.2017 року, вказаний термін, на час вирішення справи в суді, не сплив. Крім того, ФГ Зелінського ОСОБА_5 є податковим агентом, а тому згідно законодавства зобовязаний сплачувати податок не тільки самостійно, але й шляхом утримання податку з джерела виплати, яким виступає особа, що нараховує (виплачує, надає) платникові податків дохід або кошти.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 3,0900 га, кадастровий номер :02:000:0120, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №052773.

24.07.2015 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передав, а ФГ Зелінського ОСОБА_5 прийняло у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 3,0940 га, кадастровий номер :02:000:0120, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району та області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 7 років, починаючи з дати державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 92 472,29 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №42871125, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 27.08.2015 року проведено державну реєстрацію договору оренди землі від 24.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ Зелінського ОСОБА_5.

Згідно уточненого розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, загальною площею 3,0900 га, кадастровий номер :02:000:0120, що розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, нормативна грошова оцінка в цінах 1995 року складає 23 603 грн., а проіндексована нормативна грошова оцінка станом на 01.01.2012 року становить 75 530 грн.

Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру Кіровоградського району Кіровоградської області №0268/04-54-15 від 28.01.2015 року, нормативно грошова оцінка ріллі по області за 1 га в цінах 1995 року становить 3 811 грн., а станом на 2015 рік 26 748,38765 грн., (коефіцієнт індексації станом на 2015 рік складає 3,997, а коефіцієнт рентного доходу 1,756).

Інформація Управління Держгеокадастру Кіровоградського району Кіровоградської області від 25.01.2016 року свідчить, що нормативно грошова оцінка ріллі по області за 1 га в цінах 2016 року становить 32 095,39 грн., (коефіцієнт індексації станом на 2016 рік складає 4,796, а коефіцієнт рентного доходу становить 1,756).

Експертний висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-759 від 25.09.2017 року свідчить, що середня вартість за 1 тону: кукурудзи станом на листопад 2014 року 1 700 грн., а станом на листопад 2015 року 3 125 грн.; пшениці 3 класу станом на листопад 2014 року 2 550 грн., а станом на листопад 2015 року 3 575 грн.; ячменю станом на листопад 2014 року 2 325 грн., а станом на листопад 2015 року 3 337,50 грн.; соняшнику станом на листопад 2014 року 5 200 грн., а станом на листопад 2015 року 9 980 грн.

ОСОБА_1 у період з 2010 року по 2015 рік отримував від ФГ Зелінського ОСОБА_5 орендну плату сільськогосподарською продукцію, що підтверджується відомостями на видачу зерна та списками нарахування паїв особам, що уклали договір оренди земельних ділянок з ФГ Зелінського ОСОБА_5. Згідно видаткового касового ордеру ОСОБА_1 отримав від ФГ Зелінського ОСОБА_5 орендну плату за 2016 рік за земельний пай у сумі 6 252,45 грн., що ОСОБА_1 не заперечував у судовому засіданні.

Відповідно до розрахунку орендної плати ОСОБА_1 за 2015-2016 роки, який надано ФГ Зелінського ОСОБА_5, за 2015 рік ОСОБА_1 нараховано до виплати 5 210,82 грн., а виплачено сільськогосподарською продукцією вартістю на суму 5 743,12 грн.; за 2016 рік нараховано 6 252,43 грн. орендної плати, а виплачено 6 252,45 грн.

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1 та 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Пунктом 14.1.180. статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобовязані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п.168.1.1. ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

В якості підстав для розірвання договору оренди землі від 24.07.2015 року сторона позивача посилається на обставини, що згідно пунктів 4.1. та 4.7. спірного договору відповідач мав сплачувати орендну плату за кожен рік використання земельної ділянки у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічної індексації, а передбачені законом податки сплачувати самостійно, проте починаючи з 2010 року відповідач при виплаті орендної плати, сплачував податки з виплат позивача, що суперечить пункту 4.7. договору, а тому утворилась заборгованість у сумі 8 264 грн. Позивач та його представник вважають, що відповідачем істотно порушено умови договору, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 24.07.2015 року.

Суд не може погодитися з твердженням сторони позивача в порушенні істотних умов договору, оскільки договір оренди землі укладено між сторонами 24.07.2015 року, а сторона позивача просить стягнути заборгованість за період з 2010 року по 2017 рік, у звязку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості за орендною платою за період з 2010 року по 2014 рік, оскільки позивачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору оренди землі в 2010 році. Аналіз договору від 24.07.2015 року свідчить, що він відповідає типовому договору оренди землі та вимогам чинного законодавства.

Нарахування та виплата щорічної орендної плати здійснювалася з урахуванням індексації за 2015-2016 роки, згідно чинного законодавства та у строк передбачений договором оренди землі від 24.07.2015 року, за 2015 рік позивач отримав орендну плату сільськогосподарською продукцією, а у 2016 році коштами у сумі 6 252,45 грн., що ОСОБА_1 не заперечував у судовому засіданні. У 2017 році виплати не проводились, оскільки згідно пункту 4.5. договору виплати проводяться до 31 грудня поточного року, термін виплати на момент вирішення справи в суді не сплив. Крім цього, ФГ Зелінського ОСОБА_5 є податковим агентом, а тому згідно податкового законодавства України зобовязаний сплачувати податок не тільки самостійно, але й шляхом утримання податку з джерела виплати, яким виступає особа, що нараховує (виплачує, надає) платникові податків дохід або кошти, тобто з орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1

Зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі від 24.07.2015 року між ОСОБА_1 та ФГ Зелінського ОСОБА_5, а також суд не вбачає підстав у стягнені з відповідача на користь позивача заборгованості за орендною платою, оскільки орендну плату було нараховано та виплачено у строк передбачений договором оренди землі та відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних і достатніх доказів, якими підтверджуються позовні вимоги.

Враховуючи рішення прийняте по суті позовних вимог, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 215, 638, 651, 792 ЦК України, ст.ст.14, 180 ПК України, ст.ст.10, 58-60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя