РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/599/17

Провадження № 2/643/2382/17

20.12.2017 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.

За участю секретаря Новакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, про анулювання актового запису, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 18.01.2017 року звернулась до суду із позовом до Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області про анулювання актового запису про розірвання шлюбу, та зобов'язання відповідача анулювати актовий запис про розірвання шлюбу про що повідомити її.

В обґрунтування позову зазначила, що між нею та ОСОБА_2 23.11.1979 року укладено шлюб, про що Комінтернівським відділом ЗАГС м. Харкова зроблено актовий запис №1064.

У шлюбі у них народилась дочка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У шлюбі у них виникали сімейні суперечки із чоловіком, в зв'язку із чим позивач погрожувала чоловікові, що звернеться до суду із позовом про розірвання шлюбу. Після чергової суперечки вона все ж-таки подала позов до Комінтернівського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу із ОСОБА_2, після чого стосунки між подружжям покращились та вони не з'являлись на судові засідання. Позивач вказує, що їхні сімейні стосунки після цього налагодились та вони більше ніколи з цього приводу не мали розмов та продовжували спільне життя, ведення господарства та виховання дочки.

19.07.2014 року чоловік позивача помер, та вона, переглядаючи документи побачила, що в паспорті її чоловіка стоїть штамп про припинення шлюбу за актовим записом №1307 від 10.11.1998 року, що її дуже здивувало та вразило, оскільки спільних заяв про розірвання шлюбу до органів РАСЦ вони не подавали, про існування судових рішень про розірвання шлюбу їй нічого не було відомо, а відтак позивач була впевнена, що вона з чоловіком з 1979 року і до його смерті перебували у зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин позивач звернулась до відділів РАЦС з метою отримання витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щоб якимось чином впевнитись у дійсності штампу в паспорті її померлого чоловіка.

З отриманого витягу їй стало відомо, що відповідачем 10.11.1998 року зроблено актовий запис про розірвання шлюбу між нею та її чоловіком, за номером 1307.

На особистому прийому у Московському ВРАЦС позивачу повідомили, що актовий запис про розірвання шлюбу зроблено на підставі рішення суду, але надати їй реквізити вказаного судового рішення відмовились.

В зв'язку із такими обставинами, позивач зверталась до архівів Московського та ,Комінтернівського районних судів м. Харкова, та отримала довідку Комінтернівського районного суду м. Харкова про те, що 02.01.1989 року суддею Забара І.І, розглянута цивільна справа №2-366/1989 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, але справа знищена за закінченням строку зберігання, оригінал рішення суду не зберігся, але лишився витяг із нього, яку їй було видано. З копія вказаного витягу вбачається, що рішення суду від 02.01.1989 року набрало законної сили та підлягає виконанню, але мотивувальна частина у вказаному витягу відсутня.

Позивач вважала, що вищевказане рішення суду не могло бути підставою для вчинення відповідачем актового запису про розірвання шлюбу між нею та її чоловіком у 1998 році, оскільки в 1998 році сплинув строк пред'явлення такого судового рішення до виконання, визначений відповідно до ст. 359 ЦПК України (в ред. 1963 року) у три роки з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Крім того, позивач, подавши до суду заяву про доповнення підстав позову, вказувала, що оскільки на момент розірвання шлюбу, в неї та її чоловіка була неповнолітня дитина, суд, всупереч вимогам діючого на той час законодавства, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, мав вирішити і питання про захист інтересів неповнолітньої дитини.

Крім того, позивач вказувала на невідповідність відомостей щодо її прізвища, оскільки після укладання шлюбу із ОСОБА_2 їй присвоювалось прізвище «ОСОБА_1», а з тексту витягу з рішення суду вбачається, що судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_1, тобто особи, якої юридично не існувало на момент розгляду судом вказаної цивільної справи.

Окрім того, позивач вказувала і на відсутність посилання у вказаному рішенні суду на номер актового запису про реєстрацію шлюбу, та той факт, що судом не було вирішено питання про повернення позивачці після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища.

В зв'язку із викладеним, позивач вважала, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.1989 року не могло бути підставою для вчинення відповідачем актового запису про розірвання шлюбу 31307 від 10.11.1998 року про розірвання шлюбу між нею та її чоловіком, ОСОБА_2, в зв'язку із чим просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, - адвокат Козуб О.І., позовні вимоги повністю підтримали та просили суд позов задовольнити.

Від відповідача - Московського районного у м. Харкові відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області до початку розгляду справи по суті та в подальшому надходили письмові заперечення проти позову.

Так, в письмових запереченнях за підписом начальника Московського ВДРАЦС м. Харків ГТУЮ Нестеренко К.В. йшлося про таке: відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1, надуманими, необґрунтованими, а доводи та підстави позову - такими, що не відповідають дійсності, містять хибні посилання на норми закону.

Так, відповідач в письмових запереченнях вказував, що посилання позивача на здійснення державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із порушенням встановленого ЦПК України строку виконання судових рішень є хибним трактуванням положень закону, оскільки як на час складання оскаржуваного актового запису, так і на теперішній час, відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану, реєстрації розірвання шлюбу може проводитись незалежно від строку, що минув після постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідач посилався на наявність актових записів про народження та одночасного встановлення батьківства: від 09.10.1991 року - ОСОБА_6, батьком якого є ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_7, які мешкають в АДРЕСА_1; від 08.12.1998 року - ОСОБА_8, (батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_9, які мешкають в АДРЕСА_2).

Таким чином, відповідач вказував на недостовірність повідомлених позивачем відомостей щодо спільного проживання із ОСОБА_2, протягом часу з 1989 року до його смерті, оскільки є документальне підтвердження того, щ її колишній чоловік мешкав після 1991 року за різними адресами та фактично створював інші родини.

Посилання позивача на недійсність актового запису про розірвання шлюбу через невідповідність її прізвища, яке після реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 мало бути «ОСОБА_1», а в рішенні суду та в актовому записі вказане як «ОСОБА_1», на думку відповідача, свідчить лише про той факт, що в супереч положенням закону, позивач після реєстрації шлюбу не змінила свій паспорт та фактично не отримала шлюбного прізвища, що, в свою чергу, може свідчити лише про недійсність її паспорту, а аж ніяк не про порушення вимог закону під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Посилання позивача на численні порушення вимог діючого законодавства судом під час ухвалення рішення суду, та незаконності цього рішення, відповідач вважає безпідставними, оскільки відомості про скасування чи зміну вказаного судового рішення на теперішній час відсутні, а відтак рішення суду, не зважаючи на знищення матеріалів цивільної справи та не збереження оригіналу судового рішення, є таким що набрало законної сили.

В зв'язку із викладеним, відповідач наполягав на залишенні позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи - ОСОБА_9 проти задоволення позовним вимог ОСОБА_1 повністю заперечувала, про що її представник, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, надав письмові та усні пояснення та доводи.

Так, представник третьої особи заперечував доводи позовної заяви про те, що реєстрація рішення суду про розірвання шлюбу із пропуском трирічного строку, є підставою для анулювання вказаного актового запису, оскільки судове рішення про розірвання шлюбу не підлягало примусовому виконанню, а відтак, і застосовувати до нього таке поняття, як строк пред'явлення його до виконання, є вкрай недоречним.

Крім того, представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що в теперішній час існує судовий спір з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 та його сина, ОСОБА_8, та, у випадку задоволення даної позовної заяви, буде розширене коло спадкоємців, частки у спадщині будуть перерозподілені, що безумовно впливатиме на права його довірительки.

Представник третьої особи в судовому засіданні наполягав на безпідставності заявленого позову та викладених у ньому доводів, і зазначив, що він повністю підтримує заперечення відповідача у справі проти задоволення позовних вимог та вважає посилання позивача на «неякісно» ухвалене судове рішення про розірвання шлюбу, як на основну підставу позовних вимог, таким, що не може тягнути за собою анулювання актового запису про розірвання шлюбу, в зв'язку із чим просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, пояснення представника третьої особи, ознайомившись із письмовими запереченнями та поясненнями відповідача та третьої особи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала з 23.11.1979 року у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2. Вказаний факт підтверджено наявними в матеріалах справи копіями паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_2, в якому проставлено відповідний штамп про укладення шлюбу та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 30.08.2016 року.

В копії паспорту на ім'я громадянина України ОСОБА_2 наявний також штамп про припинення шлюбу із ОСОБА_1 з 10.11.1998 року. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 08.09.2016 року, вбачається, що актовий запис №1307 про розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 складено 10.11.1998 року.

В матеріалах справи наявна копія витягу з рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.1989 року ,справа №2-366/1989 р., яким розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вказане рішення суду набрало законної сили, відомості щодо його оскарження чи скасування матеріали справи не містять.

За нормами ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Згідно із Порядком анулювання актових записів цивільного стану, який врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, питання про анулювання актових записів цивільного стану розглядається у тримісячний строк з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Цей строк може бути продовжений з письмового дозволу керівника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі (за місцем їх подання), але не більше ніж на три місяці.

Актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду або висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п. 75 Інструкції «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні» затвердженою наказом Мінюсту УРСР N 22/5, 29 грудня 1984 р. реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. У відповідності до п. 76 Інструкції шлюб припиняється з часу реєстрації розлучення в книзі записів актів про розірвання шлюбу, тобто датою припинення шлюбу є не дата постановлення рішення суду про розірвання шлюбу, а дата реєстрації розлучення в органі реєстрації актів громадянського стану хоча б одним з подружжя.

Суд вважає, що позивачем не наведено жодного переконливого та належного доказу на підтвердження того факту, що оскаржуваний нею актовий запис про розірвання шлюбу складено із порушенням вимог закону що діяв на час складання актового запису.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 4.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України N 96/5 від 12 січня 2011 р. анулювання актових записів цивільного стану на підставі рішення суду проводиться без складання висновку. В інших випадках складання висновку про анулювання або відмову в анулюванні актового запису цивільного стану обов'язкове.

У відповідності до п. 4.2. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України N 96/5 від 12 січня 2011 р. разом із заявою про анулювання актового запису цивільного стану подаються: свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану, яке підлягає анулюванню.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно із Розділом VІІ «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, Розділ V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім'ю України зберігає свою чинність у частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття спеціального закону.

Відповідно до статті 1611 розділу V Кодексу про шлюб та сім'ю України, що зберігає свою чинність у частині, яка не суперечить Сімейному кодексу України, до прийняття спеціального закону, анулювання первинних актових записів цивільного стану проводиться органами реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: рішення суду; висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Заява про анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника або за місцем зберігання актового запису цивільного стану, який підлягає анулюванню.

Одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення анульованого свідоцтва інформація про його анулювання оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Твердження позивачки про спільне проживання разом із ОСОБА_2 з 1979 року та до часу його смерті, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження та було спростоване наданими відповідачем та третьою особою беззаперечними доказами, що підтверджували як проживання ОСОБА_2 за різними (із позивачем) адресами, так і наявність у нього дітей, народжених від інших жінок, так і проживання його із ОСОБА_9 однією родиною без реєстрації шлюбу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,263-265 ЦПК України, Законом України ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України, Розд.VII Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Повне судове рішення складене 29.12.2017 року.

Суддя Р.Є. Сиротников