Справа № 419/1414/17
Провадження № 2/419/385/2017
23 серпня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,
при секретарі - Лободюк Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» в особі філії ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» в особі філії ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 14 липня 1996 року працює у Луганській філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій, на посаді чергового контролера. Відповідно до Наказу директора філії № 64-К від 22.10.2014 року з 22 жовтня 2014 року, позивачку, як і інших працівників, крім сторожів, відправлено у відпустку без збереження заробітної плати строком «до закінчення АТО».
На підставі вищенаведеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за затримку виплати у сумі 23 929, 12 грн.
Представник позивачки ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (а.с.45), проте надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що філія знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території та ДП НДІБК не має можливості здійснювати контроль за використанням та збереженням державного майна та коштів закріплених за філією, у зв`язку з чим позовні вимоги є необгрунтованими.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»).
Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати (ст. 241-1 КЗпП). Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку; своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їхньої черговості (ст. 97 КЗпП, ст. 15 і 24 Закону «Про оплату праці»).
Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася, що підтверджується власною довідкою відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов'язок здійснити компенсацію, передбачену Законом.
Розрахунок сум компенсації за затримку виплати заробітної плати здійснений наступним чином.
Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 (надалі за текстом - Порядок). Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до ст. 625 ЦКУ, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.
Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (норма статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).
В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі з місця роботи ОСОБА_1, наданої відповідачем, позивачу не було виплачено нараховану їй заробітну плату з вини відповідача, тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню компенсація за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з червня 2014 р. по червень 2015 р., про що позивачем надано докази (а.с.4, 5-17).
Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Таким чином, детальний аналіз наданих доказів та їх належна оцінка, дають суду підстави вважати, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави.
На підставі ст. ст. 1, 2, 33, 34 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст.ст. 97, 115-117, 237-1, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 174, 212, 214, 215, 224, ЦПК України, суд-
в и р і ш и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» в особі філії ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: В. Б. Мартинюк