Справа № 536/1246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

з секретарем судового засідання Доннік Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 13 липня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1994 року. Від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. Через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, у них постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою не можливе та суперечить його інтересам, інтересам його дружини та їх дітей. Тому просив розірвати шлюб, визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 з матір'ю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти його задоволення.

Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню.

Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 1994 року. Від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Через різні погляди на життя, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, сторони припинили сімейні стосунки, подружнього життя не підтримують, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Шлюб розпався з вини обох сторін. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дочки ОСОБА_5 за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), які суд стяягує з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, який народився 04 листопада 1973 року та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дошлюбне прізвище Герасименко, зареєстрований 30 липня 1994 року у Палаці шлюбів міста Кременчука, актовий запис №921.

Місце проживання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити з матір'ю ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_6