№2-з/756/274/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 300 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на дату звернення до суду еквівалентно 8 385 270,00 гривень. Місцем виконання договору зазначено: м. Київ, Оболонський район, вул. Богатирська, 25.

Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про його забезпечення. В своїй заяві позивач вказує на те, що позичальник ОСОБА_2 не повернула позику у терміни визначені договором та уникає відповідей на пропозиції добровільного повернення коштів.

Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову ОСОБА_1 в даній справі, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме накласти арешт на будівлю магазину НОМЕР_3 - нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 яке належить відповідачеві на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 30 листопада 2001 року. Необхідність накладення арешту на зазначене нерухоме майно позивач обґрунтовує тим, що іншого майна у відповідача не має, а 15 грудня 2017, тобто в останній день для повернення позики, вказане майно виставлено на продаж.

За твердженням заявника реалізація відповідачем даного майна до ухвалення судового рішення за позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики унеможливить його реальне виконання, поставить під сумнів повернення коштів позивачеві та, відповідно, порушене право позивача не буде відновленим.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 300 000,00 доларів США.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Оскільки предметом даного позову є вимога майнового характеру, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 300 000,00 доларів США, що еквівалентна згідно офіційного курсу НБУ 8 385 270,00 гривень, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо її повернення згідно умов договору, суд вважає за необхідне заяву позивача задовольнити та з метою забезпечення реального виконання рішення суду, в разі задоволенням позову, накласти арешт на майно належне відповідачеві на праві власності.

Також судом встановлено, що розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми грошових коштів є співмірним із вжитими заходами забезпечення. Вартість нерухомого майна, належного ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 30 листопада 2001 року, на яке позивач просить накласти арешт, не перевищує заявлених позивачем позовних вимог, що підтверджується звітом з незалежної оцінки, виконаним ТОВ «Київська оціночна компанія» на замовлення Позивача, й відповідно слугуватиме гарантією реального виконання зобов'язань відповідачем, в разі задоволення позову позивача.

Суд, також, вважає за необхідно не вживати заходів зустрічного забезпечення, оскільки вжитий захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно боржника є тимчасовим і жодним чином не обмежує права відповідача на користування даним нерухомим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт на належну на праві власності ОСОБА_2 будівлю магазину НОМЕР_3 - нежиле приміщення, загальною площею 502,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 08161, АДРЕСА_3

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 02154, АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред»влена до виконання протягом року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 29 грудня 2017 року.

Суддя А.В. Шевчук