Справа № 443/1189/17 Провадження № 2/443/865/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по вул. Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 25 березня 2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3, 14 травня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Отиневицької сільської ради, згідно якого належний їй житловий будинок в с. Дуліби по вул. Новій 1 та середню земельну частку (пай) заповіла синові, ОСОБА_1. Після смерті матері залишився спадковий житловий будинок, розташований по вул. Нова, 2 в с. Дуліби, який відноситься до суспільної групи колгосний двір, а померла не є останнім членом двору, тому нотаріус постановою № 15/02-31 від 10 січня 2017 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позов визнає.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, померла 25 березня 2016 року, даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 42729 від 26 березня 2016 року, виданим виконкомом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Постановою № 15/02-31 від 10 січня 2017 року, державний нотаріус ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про праву на спадщину на житловий будинок, розташований по вул. Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області у зв"язку з тим, що померла не є останнім членом двору.

Згідно Заповіту, посвідченого 14 травня 2001 року секретарем Отиневицької сільської ради, ОСОБА_3, жителька с. Дуліби Жидачівського району Львівської області, належний їй житловий будинок в с. Дуліби по вул. Новій 1 та середню земельну частку (пай) заповіла синові, ОСОБА_1.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 26 жовтня 1989 року, виданого виконкомом Жидачівської районної ради народних депутатів, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львіваської області належить колгоспному двору, головою якого є ГорінКатерина Василівна.

Згідно довідки № 304 від 14.04.2016 р., виданої виконкомом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по вул. Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області, проживала ОСОБА_3, до дня смерті, 25 березня 2016 року. Разом з нею на день смерті проживав син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. В Отиневицькій сільській раді посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 в користь сина ОСОБА_1, який не змінено та не скасовано. Заборони та арешту на майно немає.

Згідно витягу від 06 вересня 2016 року з погосподарських книг с. Дуліби станом на 30.06.1990 року, будинковолодіння № 2 по вул. Нова в с. Дуліби віноситься до колгоспного двору і рахується за : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 25 березня 2016 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 та ОСОБА_5, виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/2 частина колгоспного двору.

Після смерті члена колгоспного двору: ОСОБА_3, відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по вулиці Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по вул. Нова, 2 в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області є власністю колгоспного двору, частки яких не визначені, дочка позивача ОСОБА_2 є останнім членом двору, якій належить 1/2 частина майна колгоспного двору та відмовляється від належної їй частки в користь батька, позивача у справі ОСОБА_1, що дає можливість йому прийняти спадщину після смерті матері та оформити право власності на цілий житловий будинок.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивач є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, тому за ним слід визнати право власності цілий житловий будинок № 2, розташований по вул. Нова, в с. Дуліби Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 25 березня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 Васильовем, ІНФОРМАЦІЯ_4, власності на цілий житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 25 березня 2016 року та господарські будівлі і споруди, що розташовані по вул. Нова, 2 в с.Дуліби Жидачівського району Львівської області,

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Жидачівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.І. Ціпивко