справа № 208/7286/16-ц
№ провадження 2/208/163/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Івченко Т.П.,

при секретарі Бондаренко В.Г.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

свідків на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб: державний нотаріус Другої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради «про визнання правочину нікчемним, витребування майна з чужого незаконного володіння», -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивачка ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та інтересах дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб: державного нотаріуса Другої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради «про визнання правочину нікчемним, витребування майна з чужого незаконного володіння», уточнив який просила:

- застосувати наслідки нікчемних правочинів щодо договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, від 01.04.1996 року, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу від 01.10.2016 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4;

- витребувати квартиру, належну на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, із чужого незаконного володіння ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобовязати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради скасувати запис про проведену реєстрацію прав, внесений до державного реєстру прав власності на нерухоме майно, що квартира загальною площею 45,4 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомості майна 104, зареєстрована за власником ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1), який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі свідоцтва від 12.08.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3, належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах їй та її неповнолітній доньці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постійно у вищевказані квартирі позивачка не проживала. Однак зазначене свідоцтво не було подано позивачкою до відповідних установ з метою реєстрації в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

18.11.2016 року ОСОБА_1 прибула до вищевказаної квартири, у якій перебував співвідповідач ОСОБА_4, який пояснив, що спірну квартиру він придбав у ОСОБА_7 іншого співвідповідача по справі, та добровільно звільняти таку квартиру відмовився.

Так, спірна квартира належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2016 року, зареєстрованого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, реєстровий № 1-2100. Згідно вказаного договору, продавцем є ОСОБА_7, якому квартира належала на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1996 року, зареєстрованого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 3/1751, укладеного між ОСОБА_9, матірю позивачки, як продавцем, та ОСОБА_7, як покупцем.

Позивачка вважає, що спірна квартира вибула з її власності незаконно, на підставі підроблених документів.

Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності, на підставі поданих нею доказів, підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав уточнені позовні вимоги позивачки та прохав їх задовольнити у повному обсязі, з врахуванням визнання відповідачами позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання подав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просить провести розгляд у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_7 до судового засідання подав заяву про визнання позовних вимог. у повному обсязі, просить провести розгляд у його відсутності, пояснив, що в серпні 2015 року загубив свій паспорт, а спірної квартири у його власності ніколи не перебувало, тому і будь-яких дій про її відчуження він не здійснював.

Представник Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності.

Допитані під час судового розгляду свідки надали покази, а саме:

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_7, який ніде не працює не має будь-яких доходів. На період укладання договору купівлі-продажу який оспорюється сторонами, ОСОБА_7 не мав доходів і не міг купити будь-яке майно, в тому числі і нерухомість. На той час вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 який ніколи не проживав окремо у зазначений період в квартирі по вул. Сировця у м. Дніпродзержинську. Підпис який зазначений від імені ОСОБА_7 не відповідає підпису особи. Зі слів ОСОБА_7 вона знає що він також був здивований що на його імя хтось оформив житло, так як він ніколи до нотаріуса щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири не ходив та нічого не підписував.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є чоловіком позивачки та батьком малолітньої дитини ОСОБА_2. У дружини ОСОБА_1 була мати ОСОБА_9, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_4. Дружина була зареєстрована за даною адресою з 1996 року, а їх донька зареєстрована з 04.01.2002 року по теперішній час. Спірна квартира була приватизована нею лише 12.08.2013 року, про що видано свідоцтво про право власності на квартиру, оформлене вже після смерті її матері. Після смерті матері дружини, у спірній квартирі деякий час вони не проживали, а жили за його адресою. В один із днів, дружина пішла на квартиру АДРЕСА_4, та побачила, що двері замінені, а у квартирі знаходиться ОСОБА_4, який повідомив що квартиру він придбав і робить в ній ремонт. Продаж спірної квартири не міг відбутися, так як власником цього житла є його дружина та донька, від імені яких ніколи договори купівлі-продажу спірного майна не укладалися.

Вислухав позивачку, яка діє в інтересах своїх та своєї малолітньої дитини, представника позивача які підтримали позовні вимоги, та відповідача ОСОБА_4 який подав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, письмову заяву ОСОБА_7 який зазначив що він ніколи не укладав будь-яких договорів з приводу квартири АДРЕСА_4, покази свідків ОСОБА_7, вивчив матеріали цивільної справи, докази надані сторонами, враховуючи покази допитаних свідків, суд приходить до наступного:

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва від 12.08.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради на нерухоме майно, належить на праві спільної часткової власності в рівних частинах квартира АДРЕСА_5 (а. с. 9). Однак зазначене свідоцтво не було подано позивачкою до відповідних установ з метою реєстрації в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Постійно у вищевказані квартирі позивачка не проживала, проте, особовий рахунок № 227006 на вказану квартиру відкритий на її імя (а. с. 18). Крім того, ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (Сировця), 35 6 (а. с. 17).

18.11.2016 року ОСОБА_1 прибула до вищевказаної квартири, у якій перебував співвідповідач ОСОБА_4, який пояснив, що спірну квартиру він придбав у ОСОБА_7 іншого співвідповідача по справі, та добровільно звільняти таку квартиру відмовився.

Так, згідно наданих ОСОБА_4 документів, спірна квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2016 року, зареєстрованого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, реєстровий № 1-2100 (а. с. 14 15). Згідно вказаного договору, продавцем є ОСОБА_7, якому квартира належала на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1996 року, зареєстрованого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 3/1751, укладеного між ОСОБА_9, матрерю позивачки, як продавцем, та ОСОБА_7, як покупцем (а. с. 72 73).

Однак, в процесі розгляду зазначеної цивільної справи від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про визнання позову.

Від ОСОБА_7 надійшли пояснення, згідно яких останній вказав, що спірну квартиру у своїй власності ніколи не мав та, відповідно, не перепродавав ОСОБА_4, однак у серпні 2015 року втратив свій паспорт.

Також судом враховується, що продати, придбати або вчинити будь-які дії щодо спірної квартири, сторони мали з часу реєстрації цього права на спірну квартиру в передбаченому порядку.

Але як встановлено під час судового розглядуАДРЕСА_6, розташована в будинку № 35 по вулиці Сировця у м. Дніпродзержинську була приватизована лише 12.08.2013 року, що підтверджено свідоцтвом на нерухоме майно видане Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 12.08.2013 року № 5/104-р (а.с. 11).

Тобто спірна квартира перейшла із комунальної власності у приватну власність лише з часу її приватизації, а саме з 12.08.2013 року.

Крім того судом враховується, що на час укладання договору купівлі-продажу квартири укладений 01.10.2016 року між ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, як продавцем, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, як покупцем, за яким ОСОБА_7 продав а ОСОБА_4 купив квартиру № 6, житловою площею 30,5 кв.м, загальною площею 45,4 кв.м, що розташована в м. Камянське, Дніпропетровської області, проспект Тараса Шевченка, в будинку № 35, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2100, у спірній квартирі були зареєстровані власники квартири ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, але будь-якого дозволу органу опіки та піклування щодо продажу квартири, яка перебуває у власності дитини яка також прописана за вказаною адресою, у матеріалах нотаріальної справи відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ч. 1 ст. 216 ЦК встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Таким чином, суд вбачає, що відповідач ОСОБА_4 придбав спірну квартиру на підставі фіктивних документів, без достатньої правової підстави.

Згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом

Постановою ВСУ від 17.12.2014 року по справі № 6-140цс14 (№ в ЄДРСРУ 42576425) передбачено, що за положеннями ст.387 і 388 ЦК України, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка е останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Згідно п.22 Постанови Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р., коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Під час розгляду позову про витребування майна, відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна (Постанова Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р.)

Крім того, задовольняючи позов, суд, керуючись ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за сплату судового збору у загальному розмірі 1653 грн. 60 коп., стягнувши з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 826 грн. 80 коп. з кожного на користь позивачки.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 216, 220, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб: державний нотаріус Другої камянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради «про визнання правочину нікчемним, витребування майна з чужого незаконного володіння» - задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу квартири укладений 01.10.2016 року між ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, як продавцем, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, як покупцем, за яким ОСОБА_7 продав а ОСОБА_4 купив квартиру № 6, житловою площею 30,5 кв.м, загальною площею 45,4 кв.м, що розташована в м. Камянське, Дніпропетровської області, проспект Тараса Шевченка, в будинку № 35, посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2100 нікчемним.

Визнати договір купівлі-продажу квартири укладений 01.04.1996 року між ОСОБА_9, як продавцем та ОСОБА_7, як покупцем, квартири АДРЕСА_7, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 3/1751 нікчемним.

Застосувати наслідки нікчемності правочину, витребував квартиру, належну на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, із чужого незаконного володіння ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради скасувати запис про проведену реєстрацію прав, внесений до державного реєстру прав власності на нерухоме майно, що квартира загальною площею 45,4 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомості майна 104, зареєстрована за власником ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1), який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, судовий збір у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІНН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12, судовий збір у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІНН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Арешт накладений на квартиру АДРЕСА_8, яка зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13, на підставі Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.12.2016 року скасувати.

Розяснити сторонам, що згідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Івченко Т. П.