У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Коціпак З.П., за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, та представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», третя особа Державна іпотечна установа, про визнання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», третя особа Державна іпотечна установа, про визнання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит недійсною.

В судовому засіданні 07.11.2017 року представником позивача було подано до суду заяву ОСОБА_1 від 06.11.2017 року про забезпечення позову за якою вона просить суд: накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також шляхом заборони ПАТ КБ «Приватбанк» вчиняти будь які дії із вказаною квартирою особисто, або через уповноважених третіх осіб.

Представник відповідача заперечила проти зазначеного клопотання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків, що заявником не доведено суду, що існує реальна загроза утруднення чи неможливості виконання рішення суду у подальшому, суду не доведено належними та допустимим доказами, що позивач вживає будь яких заходів щодо відчуження предмету іпотеки. Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсною лише додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, що не скасовує дію договору про іпотечний кредит та обовязків, які сторони взяли на себе за цим договором та іпотечним договором, відтак відсутні підстави для задоволення зазначеної заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви від 06.11.2017 року позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Н.В. Дергачова