Справа № 755/8220/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву про забезпечення доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

30 листопада 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявила клопотання про забезпечення доказів в порядку ст.137 Цивільного процесуального кодексу України шляхом витребування у Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» належним чином завірену копію кредитної справи, заведеної щодо отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2011 року.

Представник позивача Логінов М.А. в судовому засіданні вирішення заявленого клопотання залишив на розгляд суду.

Оцінивши наведені представником відповідача підстави для вжиття заходів забезпечення доказів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень частини першої та другої ст.137 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_2 про забезпечення доказів підлягає задоволенню, оскільки докази, які просить витребувати представник позивача, безпосередньо стосується предмету доказування в межах даного спору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 137, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про забезпечення доказів задовольнити.

Зобов'язати відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в особі уповноваженого представника, надати суду для огляду в судовому засіданні оригінал Кредитної справи Позичальника ОСОБА_1, з яким укладено Кредитний договір №б/н від 13 жовтня 2011 року, та належним чином завірену копію кредитної справи для приєднання до матеріалів цивільної справи.

Попереджаю, що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, в тому числі і з причин, визнаних судом неподаними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. (ч.5 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я