АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6442/17 Справа № 2-252/11 Головуючий у 1 й інстанції - Алтунін О.В. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Попазової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2011 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько -ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із належного спадкодавцю домоволодіння по АДРЕСА_1.

Вказував, що він спадкоємцем першої черги після смерті батька, інші спадкоємці - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини на його користь.

З метою отримання витягу про реєстрацію права власності на домоволодіння на ім'я спадкодавця та подальшого оформлення права на спадщину він звернувся до Дніпропетровського районного КП «БТІ», однак, у видачі такого витягу йому було відмовлено, через перешкоджання проведення огляду домоволодіння колишніми його наймачами.

Зазначена обставина унеможливлює належне оформлення спадкових прав через державну нотаріальну контору, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду. Просив визнати за ним право власності на вищевказане домоволодіння із урахуванням самочинно збудованих споруд /а.с.3-5/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.03.2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою 28,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А», прибудову «а», веранду «а1», ганок, літню кухню «Б», погріб «пг», сарай «В», колодязь «к», огорожу №2, ворота №3, огорожу №5, замощення І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. В решті позовних вимог - відмовлено /а.с.60-62/.

З таким рішенням, в частині задоволення позовних вимог, не погодилась ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі /а.с.66-68/.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 14.08.1997 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Підгородненської міської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області /а.с.31/.

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 12.04.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, за реєстровим №1-843 /а.с.25-30/.

ОСОБА_3 у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від спадщини на його користь.

Згідно матеріалів спадкової справи, особи, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відсутні /а.с. 44-48/.

Позивач позбавлений можливості отримати витяг з реєстру прав власності на вищевказане домоволодіння, оскільки обстежити його працівникам КП Дніпропетровського «БТІ» перешкоджає ОСОБА_7, яка в ньому фактично проживає та не визнає прав спадкодавця та позивача на дане нерухоме майно.

Вказані обставини вбачаються з рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2007 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на спірне домоволодіння, також з листа КП Дніпропетровського «БТІ» №129/01-10 від 11.02.2011 року, в якому зазначено, що мешканці спірного будинку не впустили техніка БТІ навіть у присутності дільничного /а.с.6-9, 58/.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції, в силу ст. 548, 560 ЦК УРСР, абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке, в оскаржуваній частині, відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача спадкових прав на вищезазначене нерухоме майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку через наявні перешкоди, а тому дійшов висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на спірне домоволодіння.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно порушень норм процесуального права під час вирішення справи та те, що вона мала бути залученою до участі у справі, колегія суддів вважає слушними, однак ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи, а відтак не є підставами для скасування правильного по суті рішення суду, фактично з формальних міркувань.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи заявника стосовного того, що вказане судове рішення порушує її права, як спадкоємця першої черги, оскільки у встановлений законом строк вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не проживала та не була зареєстрована разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, що підтверджується постановою Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_4 /а.с.92/.

Крім того, як вбачається з рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2007 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та до заявника апеляційної скарги ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та визнання права власності на будинок по АДРЕСА_1, у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала /а.с.8/.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відкриття спадщини відбулось до 01 січня 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не передбачав відповідного звернення до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, отже і доводи представника заявника щодо подальшого встановлення такого факту є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення не порушує прав заявника, а тому залишається у силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2011 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко