АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 441/1820/12 22-ц/774/1541/К/17
Справа № 441/1820/12 Головуючий в першій
Провадження № 22-ц/774/1541/К/17 інстанції - Мельник Ю.П.
Категорія - 48 (І) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Кислиці І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, -

Особи, які беруть участь у справі:

представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Антоненко Валерій Анатолійович,

представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Амельчишин Олег Валерійович, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.10.1999 року він уклав шлюб із відповідачем ОСОБА_3, від якого вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2011 року їх шлюб розірвано.

У період шлюбу він з ОСОБА_3 проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка є особистою приватною власністю відповідачки, та яку, за час їх спільного життя, було повністю відремонтовано та переобладнано, встановлені вікна, двері, в тому числі міжкімнатні, придбано побутову техніку та меблі.

Вважаючи, що здійснені поліпшення в квартирі та придбане майно є спільною сумісною його та відповідача власністю, просив суд стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в розмірі половини вартості поліпшень до зазначеної квартири, здійснених ними, як подружжям під час шлюбу з 09.10.1999 року по серпень 2010 року.

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те, що під час їхнього шлюбу було придбано наступне майно, а саме: плита газова фірми «LG», мікрохвильова піч фірми «LG», телевізор фірми «Панасонік» телевізор фірми «Самсунг», двокамерний холодильник марки «Індезіт», пральна машина фірми «Індезіт», ліжко? всього на загальну суму 22250,00 грн., яке є їх з ОСОБА_4 спільною сумісною власністю та яке він вивіз з квартири без її згоди, скориставшись її відсутністю. У зв'язку з чим, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь половину вартості вказаного майна в розмірі 11125,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя.

Розділено майно, набуте під час шлюбу подружжя, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/2 вартості ремонту квартири АДРЕСА_2 (89420 : 2 = 44710) 44710,00 грн. та з урахуванням задоволення зустрічного позову, а саме половини вартості побутової техніки 11125,00 грн., всього стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 (44710 - 11125 = 33585) - 33585,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що вартість здійснених поліпшень не є майном в розумінні діючого ЦК, а тому поділу не підлягає. Крім того, суд не оцінив висновок судової будівельно-технічної експертизи від 11.02.2015 року та не встановив хто та коли саме робив ремонт в квартирі.

Рішення суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржується, тому рішення суду в цій частині, судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Антоненка В.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Амельчишина О.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенняз наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.10.1999 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2011 року (а.с. 6 т. 1).

Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5 т.1).

Під час шлюбу сторони проживали в квартирі АДРЕСА_1 в ОСОБА_8, яка, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 28.07.1999 року та договору дарування ? частини квартири від 22.11.2001 року, є приватною власністю ОСОБА_3 (а.с. 7,8 т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 24 від 11.02.2015 року у квартирі АДРЕСА_3, за рахунок проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування, ринкова вартість квартири збільшилась на суму 89420,00 грн. (а.с. 159-168 т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів про поділ майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_4 в ОСОБА_8, яка є приватною власністю ОСОБА_3, за час її шлюбу з відповідачем, істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових та грошових затрат обох з подружжя, а тому грошові кошти в сумі 84920 грн., на яку збільшилась ринкова вартість цієї квартири за рахунок проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування, підлягають визнанню спільним сумісним майном подружжя та поділу між ними порівну.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України, ст. 57 СК України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них.

Згідно зі ст. 25 КпШС України, ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Аналогічне роз'яснення надане Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою

(шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 24 від 11.02.2015 року у квартирі АДРЕСА_3 проведені наступні будівельно-ремонтні роботи:переплановано залу (кімнату об'єднано із лоджією); замінено всі вікна квартири на металопластикові; замінено вхідні двері на металеві; встановлено нові міжкімнатні двері; замінено розвідні труби до сантехнічних приладів, стояки не поміняні; встановлено лічильники на воду; встановлено нову ванну, унітаз; встановлена 1 алюмінієва батарея; зрівняно поли та стіни у всіх приміщеннях квартири; поклеєні шпалери у всіх кімнатах; встановлена плитка у ванній кімнаті, туалеті та кухні (робоча стіна); змінено лінолеум та укладено коврове покриття; встановлена підвісна стеля у всіх кімнатах; встановлена нова кухня. За рахунок проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування ринкова вартість квартири збільшилась на суму 89420,00 грн. (а.с. 159-168 т.1).

Встановивши, що внаслідок трудових та грошових затрат обох з подружжя за рахунок проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування за час їхнього шлюбу ринкова вартість належної на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3 збільшилася на суму 89420,00 грн., що є істотним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ця сума є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_4 є поділ грошових коштів в розмірі 89420,00 грн., як вартості проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування, за рахунок яких істотно збільшилася вартість квартири АДРЕСА_3.

Виходячи з того, що вказана сума є спільною сумісною власністю подружжя, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про її поділ між сторонами за правилами ст.ст. 69, 71 СК України, виходячи з рівності часток кожного з подружжя у цьому майні.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вартість здійснених поліпшень не є майном в розумінні діючого ЦК України, а тому поділу не підлягає колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту ст. ст. 60, 61 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України вбачається, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Не приймає до уваги колегія суддів й доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не надано правової оцінки висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11.02.2015 року, оскільки висновки суду з приводу оцінки доказів, в тому числі й вказаного висновку експертизи наведені в ухваленому судом рішенні.

Також, відхиляє як безпідставні колегія суддів й доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не встановив хто та коли саме робив ремонт в квартирі, оскільки суд виходив з того, що істотне збільшення вартості належної відповідачу на праві приватної власності квартири, відбулося за рахунок трудових та грошових затрат обох подружжя. Доказів в спростування вищенаведених висновків суду у відповідності вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на день ухвалення рішення судом першої інстанції, та ст.ст. 12, 81 ЦПК України в редакції 2017 року відповідачем та її представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, вирішуючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України в редакції 2017 року в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - залишити без задоволення .

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: