Номер провадження 2/521/1574/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Лічмана Л.Г.,
при секретарі Тимофієнко Н.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, -
02.11.2016 р. ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку було уточнено, у якій просила суд визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, індексний номер 27176305 від 16.12.2015 р., яким проведена реєстрація права власності на квартиру, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Лип Івана і Юрія (вул. ОСОБА_6), 39, кв. 6, а також скасувати запис про реєстрацію права власності № 12577224 від 16.12.2015 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_4 нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було незаконно проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру. Позивач вказує, що нотаріусом вчинено реєстраційні дії без вчинення нотаріальних дій. Крім того, 07.06.2014 р. набув чинності Закон України «Про мараторій стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який підлягає застосування до спірних правовідносин. Щодо застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник подає завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланих іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником. Однак вказані документи відсутні та ОСОБА_3 не отримувала письмових вимог, а направлення поштової кореспонденції на її імя містить різні дати звернення та дати визначення заборгованості, не додано опису вкладення, а також штрих кодові ідентифікатори в системі взагалі не зареєстровані. У заяві представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» у переліку документів наявний лише договір іпотеки, інші документи не вказані. В звязку з зазначеним, у відповідача були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на належну їй квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Не погоджуючись з діями нотаріуса по проведенню державної реєстрації права власності та по прийняттю рішення про реєстрацію права власності на належну позивачеві квартиру, вважаючи, що реєстрація права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відбулась з порушенням встановлених правил та процедур, позивач звернулась до суду з позовом.
У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.
ОСОБА_4 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, в судове засідання не зявилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомила.
У наданих суду запереченнях відповідач ОСОБА_4 нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просила відмовити, посилаючись на наступне.
ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» разом із заявою про реєстрацію права власності на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» подало необхідний пакет документів разом із всіма правовстановлюючими документами. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», маючи всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, звернулося до нотаріуса для реєстрації права власності на нерухоме майно. Вказана заява є одностороннім договором, отже нотаріусом було вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном посвідчено односторонній договір. Крім того, Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можна застосовувати до спірних правовідносин, оскільки цей Закон регулює дії з примусового стягнення майна на виконання рішень судів та інших органів. Письмове застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься у іпотечному договорі, можна розуміти як згоду власника та є способом його волевиявлення. Разом з тим письмова вимога про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк була надіслана Іпотекодержателем 12.08.2014 р., що підтверджується наявністю Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення 15.08.2014 р. Крім того, заборгованість за кредитом на момент вчинення реєстраційниїї дій не погашена.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заперечував проти задоволення позовних вимог, в яких зазначив, що дії відповідача вважає законними, оскільки прийняття оскаржуваного рішення було здійснено на підставі застереження в договорах іпотеки.
Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до п. 2.1 з метою забезпечення виконання зововязань Позичальника Банком приймається трикімнатна квартира, загальною площею 58,6 кв.м., ринковою вартістю 321390 грн., за адресою: м. Одеса, вул. Івана та ОСОБА_7, 39, кв. 6. (т. 1 а.с. 14-17)
В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними кредитними договорами між Позивачем (Іпотекодавець) та Банком (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір від 02.11.2007 р. (далі Іпотечний договір)
Пунктом 1.3. Іпотечного договору передбачено, що предметом Іпотечного договору є трьохкімнатна квартира, розташована у м. Одесі по вул. Івана та ОСОБА_7 (колишня вул. Радянська), 39 кв. 6. (т. 1 а.с. 7-9)
Відповідно до п.п. 2.1.1. та 4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, визначених п.п. 2.1.1.-2.1.2.у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобовязання за цим Договором або будь-якого зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим Договором.
Згідно п. 4.2. Іпотечного договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.
За п. 4.3., 4.4. Іпотечного договору у випадках, визначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2. Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку». У разі невиконання Іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3., Іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на Предмет іпотеки.
У розділі 5 Іпотечного договору вказано, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1. цього Договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В повідомленні, Іпотекодержатель зазначає який зі способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення. У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 3 ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»), Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення вважається повідомленням про намір укласти договір купівлі-продажу Предмету іпотеки. (т.1 а.с. 136-140)
У подальшому, ПАТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги заборгованості за кредитними договорами. (т.1 а.с. 142-146)
Крім того, у звязку з укладенням вказаного договору факторингу, за Договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та «ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» від 11.06.2012 р. передано право вимоги за договорами іпотеки. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 2459-2460. ( т.1. а.с. 149-159)
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.01.2016 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 р., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 02 листопада 2007 року у розмірі 595 441 грн 80 коп., що за курсом НБУ станом на 11 березня 2015 року становить 27 630,71 доларів США, а саме: 16 128,57 доларів США, що за курсом НБУ становить 347 570 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом; 11 502,14 доларів США, що за курсом НБУ становить 247 871 грн 12 коп. заборгованість за відсотками.

16.12.2015 р. представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулася до ОСОБА_4 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою за індексом 630101-30, зареєстровано в реєстрі за № 1272, з проханням зареєструвати за ТОВ право власності на пердмет іпотеки за вищевказаною адресою згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та виключити запис про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (т. 1 а.с. 128)

Згідно рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27176305 від 16.12.2015 р. вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру у м. Одесі по вул. Пішеніна Ф. (колишня Івана та ОСОБА_7)АДРЕСА_1 за субєктом ТОВ «Кей-Колект». (т.1 а.с. 130)

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію Права власності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 внесено запис № 12577224, відповідно до якого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 27176305 від 16.12.2015 р. право приватної власності на квартиру у м. Одесі по вул. Пішеніна Ф. (колишня Івана та ОСОБА_7)АДРЕСА_1, загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». (т.1 а.с. 129)

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Так, за приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Як вбачається з Іпотечного договору від 02.11.2007 р. сторони, Позивач, ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк» досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: - Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі задоволення вимог Іпотекодержателя, у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; - Отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця.

26 листопада 2015 року Законом України № 834-VIII були внесені зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який викладений в новій редакції. Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що ці зміни набирають чинності з 1 січня 2016 року, а підп. 1 п. 2 встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Таким чином, на день прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 оспорюваного рішення, індексний номер 27176305 від 16.12.2015 р., яким проведена реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», була чинною попередня редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому вирішуючи спір, суд застосовує і надалі в рішенні посилається на норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на 16.12.2015 р., тобто на день виникнення спірних правовідносин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що реєструючи право власності на належне позивачу квартиру за Іпотекодержателем, відповідачем порушено вимоги ст.ст. 3, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки вчинена нею дія не була повязаною із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобовязаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Частиною 9 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальних дій проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Тому, 16.12.2015 року нотаріус мав право виконувати функції державного реєстратора у випадках, коли він при цьому вчинював нотаріальну дію з нерухомим майном і проводити державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Вказане підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 03.11.2016 р. № К-5929, яким встановлено, що реєстраційні дії відносно квартири, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Липи Івана та Юрія (вул. ОСОБА_6), 39, кв. 6, здійснювались нотаріусом без вчинення нотаріальної дії. (т. 1 а.с. 94)

Крім того, пунктами 4 і 5-5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачалось, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують і заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Ст. 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобовязаний: відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

З огляду на це, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» була здійснена нотаріусом всупереч вимогам ч. 5 ст.3, ч. 9 ст. 15, ч.1 ст.16, пунктам 4 і 5-5 ч. першої ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без вчинення нотаріальної дії, оскільки здійснювати державну реєстрацію права власності на майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, міг виключно державний реєстратор, а не нотаріус.

Відповідач не вчиняла нотаріальної дій і тому протиправно розглянула заяву ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про державну реєстрацію прав власності і прийняла відповідне рішення. Тому суд визнає протиправним та скасовує це рішення.

Надаючи оцінку діям ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» щодо повідомлення боржника в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», необхідно зазначити наступне.

Позивач ОСОБА_3 категорично заперечує отримання 14.04.2014 р. письмової вимоги про усунення порушення (ст. 35 Закону України «Про іпотеку» або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (розділ 5 вказаного Іпотечного договору). Вона вказуює на очевидну відмінність у написанні нею свого прізвища і написанні цього прізвища на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення на адресу, а саме: 65017, м. Одеса, вул. Івана та ОСОБА_7, 39, кв. 6.

Таке заперечення не спростоване і підтверджується іншими доказами.

Відправником цього повідомлення значиться ТОВ «УКРБОРГ».

Вказане відправлення містить календарний штемпель з датою відправлення «05.04.2014». Разом з тим, дата подання зазначається січнем 2014 року без конкретизації дня подання.

Також у рекомендованому повідомленні вказуються штрих кодові ідентифікатори «139» та «418». (т. 1 а.с. 133)

Відповідно до п. 2, 17, 67, 81, 92 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 5 березня 2009 р. № 270 штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень. Внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). На внутрішніх згрупованих рекомендованих поштових відправленнях також можуть наноситися відмітки, які свідчать про те, що оплату проведено в повному обсязі («Плату стягнено»). Такі відмітки наносяться на зазначені поштові відправлення поряд із штриховим кодовим ідентифікатором за умови нанесення дати приймання. Підлягають доставці додому рекомендовані поштові картки, листи, секограми, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

З отриманої інформації з мережі інтернет вказані штрих кодові ідентифікатори «139» та «418» не зареєстровані в системі.

Крім того, повідомлення, яке направлялось ОСОБА_3, містить визначення заборгованості станом на 15.12.2014 р., а відмітка у рекомендованому повідомленні про відправлення датована 05.04.2014 р., тобто раніше строку визначення заборгованості від 15.12.2014 р.

Крім того, рішення суду про стягнення заборгованості ухвалено 17.09.2015 р., тобто після направлення повідомлення боржнику.

У запереченнях нотаріусом вказується інформація, що повідомлення боржнику було надіслано Іпотекодержателем 12.08.2014 р., що підтверджується наявністю Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення 15.08.2014 р., однак з огляду на рекомендоване повідомлення вказані нотаріусом дати взагалі відсутні, що свідчить про помилку нотаріуса у зазначенні дати отримання ОСОБА_3 повідомлення.

Представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в судовому засіданні не пояснила перераховані суттєві суперечності.

Отже, з викладеного вбачається, що повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотеко держателя на адресу позивача взагалі не направлялось, що вона фальсифіковане, що свідчить про невиконання і порушення вимог статтей 35-37 Закону України «Про іпотеку» та розділу 5 Іпотечного договору від 02.11.2007 р. в їх системному звязку. Тому суд, приходить до висновку, що відповідачем було незаконно проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, без дотримання процедури вимог статтей 35-37 Закону України «Про іпотеку» та розділу 5 Іпотечного договору від 02.11.2007 р.

Враховуючи викладене, компетенцію нотаріуса щодо вчинення реєстраційних дій та зазначене вище в сукупності, свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки оскаржуване рішення прийнято не в порядок, спосіб та не в межах компетенції, наданої нотаріусу ОСОБА_5

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд керується наступним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (реєстраційний № 51404742 в ЄДРСР).

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від субєкта, який здійснює таке стягнення), що не має правового значення для вирішення цієї справи та не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, у п. 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності є похідним та можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності .

Отже враховуючи, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не дотримано порядок вчинення дій та подачі документів для проведення державної реєстрації з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», а відповідачем вказаних в рішенні суду норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», позовні вимоги про визнання протиправними дій та скасування рішення, підлягають задоволенню.

Згідно п. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

У відповідності до ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 80, 209, 212-215, 217 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, індексний номер 27176305 від 16.12.2015 р., яким проведена реєстрація права власності на квартиру, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Лип Івана і Юрія (вул. ОСОБА_6), 39, кв. 6 (реєстраційний номер 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» ().

Скасувати запис про реєстрацію права власності № 12577224 від 16.12.2015 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким проведена реєстрація права власності на квартиру, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Лип Івана і Юрія (вул. ОСОБА_6), 39, кв. 6 (реєстраційний номер 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» ().

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» (, м. Київ, вул. Іллінська, 8 або вул. Межигірська 22) відчужувати та/чи/або обтяжувати у будь-який незаборонений чинним законодавством України спосіб нерухоме майно, а саме кв. № 6 по вул. Лип Івана і Юрія (вул. ОСОБА_6), 39, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С У Д Д Я: