Справа № 538/1891/16-ц
Провадження № 2/538/247/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

при секретарі Волошиній Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 09.11.2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Життя з відповідачем не склалося із-зі несумісності характерів, в даний час шлюбні стосунки не підтримують. Просить суд розірвати шлюб, дитину залишити проживати разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з"явилася, надіславши до суду заяву про слухання справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в частині визначення місця проживання дитини просить суд залишити дану вимогу без розгляду. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, вимоги позову визнав.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 09.11.2003 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис № 94 ( а. с. 6 - свідоцтво про шлюб). Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 3 - копія свідоцтва про народження).

Згідно п. 10 роз'яснень ППВС України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сімя фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим.

Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову в частинні розірвання шлюбу.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Костоглод».

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 118982, сторони є батьками ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про народження ).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, інших аліментних зобов'язань не має.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року.

Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосувує її до часу набрання чинності змін у законодавстві.

З огляду на зазначене вище, суд, вважає можливим здійснити стягнення аліментів у даній справі у розмірі 1/4 частки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч. 2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 28.12.2016 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, позивач наполягає на задоволенні вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 28 грудня 2016 року по 07.07.2017 року, а з 08.07.2017 року 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття на користь позивача.

Оскільки від позивачки до суду надійшла заява, в якій вона просить залишити позов без розгляду в частині визначення місця проживання дитини, то згідно п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд вважає за розумне залишити позовну вимогу ОСОБА_1 без розгляду, розяснивши позивачці її право на повторне звернення до суду.

В силу статті 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 гривень у дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів та на користь позивача сплачений останньою судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112, 113, ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, 191 СК України,ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 207, 209, 212, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 94 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Костоглод".

Стягнути зОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 28 грудня 2016 року по 07 липня 2017 року, а з 08 липня 2017 року аліменти у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, щомісячно на користь матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, розяснивши позивачці її право на повторне звернення до суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області ОСОБА_5