Справа № 443/1906/16-ц Провадження № 2/443/344/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визнання за нею права на земельну ділянку площею 3,58 умовних кадастрових гектари на території ОСОБА_2 сільської ради, згідно сертифікат на право приватної власності на землю серії ЛВ № 134699/726, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3. У підтвердження заявлених вимог посилається на те, що 29 жовтня 1996 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,58 умовних кадастрових гектари, яку прийняв її чоловік та батько позивачки ОСОБА_3, як такий, що проживав із нею на день смерті та вступив у володіння та управління спадковим майном. Проте юридично спадщину не оформив. 28 квітня 2012 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на його майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 3,58 умовних кадастрових гектари, яку успадкував після смерті дружини. Позивачка як єдина спадкоємиця першої черги за законом після смерті батька та такою, що спадщину прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину для наступного завершення реєстрації своїх спадкових прав. Однак нотаріусом їй відмовлено у цьому у звязку із відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відтак вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просить задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області, подала до суду заяву про визнання позову, просить справу слухати за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, об'єктивно оцінивши усі докази по справі вїх сукупності, суд вважає позов обгрунтвоаним та таким, що підлягає задоволенню, виходячи ін наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_4, на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації № 142 від 19 березня 1997 року, було виготовлено та видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 134699, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 3,58 умовних кадастрових гектарів. Заміни сертифікату на Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_4 не здійснювала.

Судом встановлено той факт, що ОСОБА_4 померла 29 жовтня 1996 року, згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 053850 від 29 жовтня 1996 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою Жидачівського району Львівської області.

За вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР (1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Довідкою ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області № 705 від 13 жовтня 2016 року встановлено той факт, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був її чоловік ОСОБА_3, який спадщину прийняв, так як постійно до дня смерті проживав разом із померлою, та після її смерті продовжував користуватися таким майном, а відтак вступив у володіння та управління спадковим майном. Проте користуючись таким майном, не оформив своїх спадкових прав на нього.

28 квітня 2012 року помер ОСОБА_5 (згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 277000 від 28 квітня 2012 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області).

Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори спадкова справа не заводилася, та постановою завідувача Жидачівської ДНК № 926/02-31 від 03 листопада 2017 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_2 сільською радою Жидачівського району Львівської області № 826 від 31 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 на день смерті проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним були зареєстровані та проживали його дочка ОСОБА_1, зять та онук, які здійснювали догляд за ним, та усім майном.

Відтак, позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3, який помер 28 квітня 2012 року у с. Корнелівка Жидачівського району Львівської обалсті.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 сільська рада цілком визнала позов, про що представником відповідача подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за законом, слід визнати право на земельну ділянку площею 3,58 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 60, 197, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою м. Стрий, вул. Ленкавського, 5/6, Львівської області право на земельну ділянку площею 3,58 умовних кадастрових гектари на території ОСОБА_2 сільської ради Жидачівського району Львівської області.ю згідно сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ № 134699/726, виданого 06 травня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

СУДДЯ