Справа №592/2347/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/896/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з вказаними вимогами, які обґрунтовував тим, що у січні 2017 року відповідач змусив його обманним шляхом, в порушення ст. 32 КЗпП України, підписати заяву на звільнення з безстрокового договору, а також написати заяву на працевлаштування за строковим договором терміном до 01.04.2017 року. Новий строковий договір № 13 від 04.012017 року значно погіршив умови роботи, адміністрація не дотрималась вимог по виплаті мінімальної заробітної плати, а 31.01.2017 року також без попередження і розяснень йому надали підписати додаткову угоду де адміністрації ДП«Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради уже вимагала його звільнення з роботи за так званою згодою сторін. Просив скасувати наказ відповідача про звільнення з займаної посади контролера-приймальника автостоянки за угодою сторін з 03.01.2017 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 квітня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не дослідив дійсну причину звільнення позивача з роботи по укладеному безстроковому договору. Як вказує апелянт, він не писав заяву про звільнення, на нього здійснювався тиск з боку роботодавця. Зазначає також, що адміністрація ДП не повідомляла його про зміну умов праці, а також при ухваленні рішення не було враховане переважне право позивача на залишення на роботі.

Після відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду стало відомо, що позивач ОСОБА_3 помер 24 травня 2017 року і дана обставина підтверджується актовим записом про смерть № 713 від 26 травня 2017 року.

Відповідно до ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Колегія суддів вважає, що оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами не допускають правонаступництва, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду і рішення місцевого суду підлягає перевірці у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вірно встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, наказом директора ДП «Паркінг» КОРП «Дрібнооптовий» Сумської міської ради ОСОБА_4В № 87 від 04 листопада 2015 року ОСОБА_3 прийнято на посаду контролера-приймальника автостоянки № 2 «Л. Українка» (вул. Матюшенка, м. Суми) з 05 листопада 2015 року з оплатою праці згідно штатного розпису (а. с. 16).

30 грудня 2016 року ОСОБА_3 подав заяву про звільнення за угодою сторін (на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП) з 03 січня 2017 року (а. с. 19).

Наказом директора ДП «Паркінг» Комунального роздрібного підприємства «Дрібнооптовий» Сумської міської ради ОСОБА_4 № 1 від 03 січня 2017 року ОСОБА_3 звільнено з займаної посади контролера-приймальника автостоянки № 2 «Л. Українка» у м. Суми за угодою сторін (на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП) з 03 січня 2017 року. З цим наказом позивач ознайомлений, що він засвідчив власним підписом (а. с. 18).

04 січня 2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладено цивільно-правовий договір № 13 строком до 01 квітня 2017 року, за яким ОСОБА_3 послуги з утримання автостоянки може надавати у зручний для нього час. Цей договір особисто підписаний позивачем (а. с. 20-21).

31 січня 2017 року сторони уклали додаткову угоду № 13, яка власноручно підписана ОСОБА_3, згідно з якою останні дійшли згоди про розірвання договору з 31 січня 2017 року (а. с. 20-21).

Факт підписання вказаних вище угод підтвердив в суді першої інстанції і сам ОСОБА_3

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачу були відомі усі обставини укладення та розірвання договорів з підприємством, позивач діяв свідомо, без примусу, давав свою згоду на розірвання відповідних договорів.

Інших доказів, які б спростовували викладене, позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не надав.

За таких умов, суд першої інстанції, виходячи з п. 1 ст. 36 КЗпП України, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача у даному випадку було проведено з дотримання чинного законодавства, а тому вірно визнав безпідставними заявлені ним позовні вимоги про поновлення на роботі.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то ці вимоги також підлягають відхиленню, оскільки вони є похідними від інших заявлених у даній справі позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують на не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого в оскаржуваній частині з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 квітня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -