Єдиний унікальний номер: 223/498/17
Провадження номер: 2/223/251/2017
26 грудня 2017 р. м. Вугледар
Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 12 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, відповідач не визнає доньку, не приймає участі у її вихованні, та не надає ніякої матеріальної допомоги, у звязку з чим рішеннями Вугледарського міського суду Донецької області було зобовязано останнього сплачувати аліменти на утримання позивачки та утримання доньки, які відповідач на теперішній час не виконує. Не сприймаючи факт народження спільної дитини сторін, ОСОБА_2 оспорює своє батьківство в судовому порядку, однак, в задоволенні позовних вимог останнього про оспорювання батьківства було відмовлено в повному обсязі. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, відповідач нехтує сімейними цінностями та не має на меті збереження шлюбу та сімї. Позивачка вважає, що все вищевикладене унеможливлює подальше спільне життя з ОСОБА_2 та збереження шлюбу, оскільки суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб розірвати, а після розірвання шлюб залишити їй дошлюбне прізвище - ОСОБА_4. Окрім того, ОСОБА_1, з метою захисту інтересів дитини, просить суд визначити місце проживання дитини за її фактичним місцем проживання, а саме з матірю ОСОБА_1, в подальшому ОСОБА_4.
Позивачка ОСОБА_1в судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2в судове засідання повторно не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограмами секретаря судового засідання, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позов не подав.
Враховуючи неявку у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №302364 від 12 березня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 12 березня 2013 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище «Саутіна» на шлюбне прізвище «Неліпа» (а.с. 8).
Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-НО №680303, виданого 07 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, від вищезазначеного шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 12 березня 2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на її утримання, як вагітної дружини, в розмірі ? частини усіх доходів (заробітку) відповідача (а.с. 11-12).

Відповідно до рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 29 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24.07.015 року і до повноліття дитини (а.с. 16-17).

Однак, як вбачається з довідки №14.24-7-3957 від 28.11.2017 року, виданої Вігледарським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідач у період з 01.02.2016 року по 31.10.2017 року не виконує зобовязання за вищезазначеним рішенням суду від 20.12.2015 року, у звязку з чим за зазначений період утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18641,92 гривень (а.с. 54).

За фактом не сплати відповідачем аліментів на утримання позивачки та малолітньої доньки ОСОБА_3, визначених рішеннями Вугледарського міського суду Донецької області, було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 34).

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 09 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні вимог позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства (а.с. 13-15).

Як вбачається з довідки та характеристики №972 від 06.11.2017 року, виданих ОСББ «Горизонт», ОСОБА_3, 25 червня 2015 року, не зареєстрована, але з моменту народження і по теперішній час фактично мешкає за місцем реєстрації своєї матері ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка є рів власницею зазначеної квартири на підставі Свідоцтва про право власності №00205 від 18.12.1995 року (а.с. 10, 46).

Згідно акту обстеження умов проживання від 19.09.2017 року, умови проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 є задовільними, підключено централізовано водо-, тепло-, газо-, енергопостачання, в кватирі зроблений ремонт, є різні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина має все необхідне для нормального розвитку та виховання, є багато іграшок і одягу (а.с. 52).

Відповідно до довідки №1460/40-4873 від 03.11.2017 року, виданої Вугледарським міським сектором головного управління в Донецькій області, ОСОБА_2 протягом 2015-2016 року із заявою про надання дозволу чи заборони для реєстрації місця проживання новонародженої дитини ОСОБА_3 за місцем реєстрації її матері ОСОБА_1 до Вугледарського МС ГУДМС України в Донецькій області не звертався (а.с. 55).

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків №10821 від 12.10.2017 року позивачка отримує соціальні виплати (а.с. 53)

Згідно довідки №69 від 20.09.2017 року та характеристики, виданих Вугледарським коледжем Донецького державного університету управління, позивачка навчається у Вугледарському коледжі на заочній формі навчання з 01.11.2014 року по 30.06.2018 року, за час навчання проявила себе як здібна та відповідальна студентка, дисциплінована, ввічлива, добросовісна, вміє планувати робочий час (а.с. 49, 50).

Відповідно до характеристик, виданих ОСББ «Горизонт», вихователем ДНЗ №2, студії «Гармонія», позивачка характеризується як самостійна, порядна, доброзичлива дівчина без шкідливих звичок, чуйна та турботлива мати, бере активну участь у вихованні доньки, в повному обсязі забезпечує потреби дитини (а.с. 47, 48, 51).

Як вбачається з листа Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області №4200 від 04.09.2017 року та витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань в провадженні СВ Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000036 від 12.05.2017 року за ч. 4 ст. 358 КК України,за фактом надання ОСОБА_4 у лютому 2013 році до Вугледарського ВДРАЦС завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує факт вагітності останньої з метою скорочення термінів реєстрації шлюбу (а.с. 32, 33).

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, втрачено почуття любові та поваги, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін. Беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати.

Згідно зі ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Суд приймає до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що вбачається як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

При вирішенні спору про місце проживання ОСОБА_3 суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини та приймає до уваги ставлення матері та батька до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, на підставі викладеного та у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, приймаючи до уваги, що позивачкою як матір'ю дитини створені всі умови для належного виховання та розвитку дитини, ОСОБА_3 психологічно є прив'язаною до матері, яка піклується про неї, сумлінно виконує батьківські обов'язки, займається вихованням та розвитком доньки, не має шкідливих звичок, має власний дохід, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, суд вважає, що перебування малолітньої дитини разом з рідною матір'ю, сприятиме духовному та моральному розвитку дитини, забезпечить дитині якісний рівень життя, адже позивачка має сприятливі житлово-побутові умови, та в найбільшій мірі відповідатиме інтересам дитини.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним вимоги позову щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 з матірю ОСОБА_1, задовольнити в повному обсязі.

Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене ст. ст.7, 110, 112-114, 141, 155, 160, 161 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 133, 137, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, який був зареєстрований 12 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 27 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище «Саутіна».

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Вугледарського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте Вугледарським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_5