Справа №442/7263/15-ц
Провадження №2/442/163/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» звернулося з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 486329,67 грн. з ОСОБА_2 мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.12.2007р., відповідач ОСОБА_2 28.12.2007р. отримав кредит у розмірі 108182,00 грн. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язався надати відповідачу кредит терміном до 26.12.2014р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів.

У порушення зазначених норм закону, відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв»язку з зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 16.10.2015р. має заборгованість 486329,67 грн., яка складається із наступного:

-77489,12 грн.- заборгованість за кредитом;

-54019,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-27872,55 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-326948,27 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором.

А тому змушені були звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» не з»явився, однак на адресу суду поступила уточнена позовна заява та письмові пояснення, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, однак на адресу суду поступило письмове заперечення, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.12.2007р., відповідач ОСОБА_2 28.12.2007р. отримав кредит у розмірі 108182,00 грн. та згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язався надати відповідачу кредит терміном до 26.12.2014р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором ( термін, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, процентів, винагород, щомісячного платежу, період оплати платежів, порядок погашення заборгованості по даному договору, вказані в розділі 7 договору).

Розділом 7 кредитного договору - особливі умови, зокрема п.7.1. вказано, що банк зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 28.12.2007 року по 26.12.2014 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії (кредит) у розмірі 108182грн. на наступні цілі: 71150,00грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34 грн. для сплати реєстрацію Предмету застави, стахові платежі - 3913,25грн.: в також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 5692,00грн. та у розмірі 27392,75грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Договору. Періодом сплати вважати період з 24 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісячного, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1734,04грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках та винагороди.

В п.7.2. договору вказано, що кредит надається в обмін на зобов»язанняпозичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені договором строки. Пунктом 7.3. кредитного договору визначено, що забезпеченням виконання позичальником зобов»язання за даним договором виступає CHEVROLET AVEO №кузова KL1SF69Y8B112267, з метою забезпечення зобов»язання заданим договором.

Згідно графіку погашення заборгованості по кредиту, який є додатком до даного договору станом на 28.01.2009 року заборгованість позичальника становила 80148,56 грн., загальна сума щомісячного погашення становить 1734,04грн., фактично за відповідача позичальника банк сплатив за автомобіль придбаний у салоні у сумі 71150,00грн., на руки грошових коштів як споживчий кредит у сумі 108182 грн. відповідач не отримував.

Не оспорюється і той факт, що за кредитним договором №DN81AR12870092 від 28.12.2007р., відповідачем як позичальником між сторонами було укладено договір застави №DN81AR12870092 від 28.12.2007р., згідно якого передано автомобіль марки CHEVROLET AVEO кузов KL1SF69Y8B112267, д.н.з. НОМЕР_1, об"єм двигуна 1,5.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в січні 2009 року на адресу відповідача скеровано лист Приватбанку від 06 січня 2009 року про те, що банк має намір в односторонньому порядку підвищити з 01 лютого 2009 року відсоткову ставку за кредитним договором з 9,6% річних до 21 %, та довідавшись про це, відмовився від користування кредитним коштами за підвищеною в односторонньому порядку процентною ставкою.

Як вбачається із Рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 14 грудня 2010 року по справі №2-3031/10, позов задоволено, суд апеляційної інстанції вищевказане рішення було скасоване та 10.10.2009 року згідно акту, складеного працівниками Приватбанку у зв»язку з просрочкою по кредиту, було вилучено у відповідача автомобіль марки CHEVROLET AVEO кузов KL1SF69Y8B112267, д.н.з. НОМЕР_1, який був переданий у заставу згідно договору застави від 28.12.2007 року.

Відповідно до п.15.7.1, 15.8, 15.9 договору застави від 28.12.2007 року з метою задоволення своїх вимог заставодержатель - банк має право звернути стягнення на предмет застави у випадку настання строків виконання будь-якого з зобов»язань, передбачених кредитним договором, якщо вони не будуть виконані, зокрема порушення заставодавцем - позичальником зобов»язань, передбачених умовами кредитного договору.

Пунктом 15.8 договору передбачено, що сторони прийшли до згоди, що заставодавець має право звернути стягнення на предмет застави і у випадку додатковогорозірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконанихзобов»язань на момент розірвання кредитного договору чи внесення в нього змін.

Пунктом 15.9 договору застави передбачено, що у випадку звернення стягнення на предмет застави у відповідності до п.п.15.7.1, 15.7.2, 15.7.3, 15.7.8 даного договору заставодержатель має право задоволити за рахунок предмета застави свої вимоги у повному об»ємі.

Із врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання, що як зі сторони позивача - Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» та і зі сторони відповідача - ОСОБА_2 буди вчинені дії щодо дострокового припинення кредитного договору №DN81AR 12870092 від 28.12.2007року, зокрема відповідач відмовився від зміни істотних умов кредитного договору сплати підвищеної процентної ставки у розмірі 21% у березні 2009 року; в свою чергу банк 10.10.2009р. надав письмове повідомлення про погашення кредиту та вилучив у відповідача заставлений автомобіль для його наступної реалізації у відповідності до умов договору застави та Закону України «Про заставу».

Відповідно до п.2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.7.1 договору, в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3, зокрема невиконанння позичальником зобов»язань, передбачених умовами даного договору.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що вилучивши транспортний засіб, а саме автомобіль марки CHEVROLET AVEO кузов KL1SF69Y8B112267, д.н.з. НОМЕР_1, працівниками банку, в період з жовтня 2009 року по листопад 2015 року не було вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості по вказаному кредиту протягом шести років.

За змістом ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з положеннями ч. ч.1,2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст. 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. , .

Приписами ч. ч.1,2 ст.590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові насліди, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України); застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно Договору кредиту і застави від 28.12.2007р. передбачено право банку на звернення стягнення на предмет застави та його примусове вилучення у разі несвоєчасного повернення кредиту або частини кредиту, тощо, а відтак у жовтні 2009 року позивачем ПАТ «Приват банк» вилучив автомобіль для наступної його реалізації та погашення заборгованості по кредиту, при цьому фактично протягом шести років не вчиняв жодних дій для погашення кредиту, що позбавило відповідача як заставодавця вчинити такі дії, як здійснити експертну оцінку майна.

Крім того, судом взято до уваги те, що відповідачем зроблено Звіт про оцінку заставленого автомобіля від 24.04.2017р., з якого вбачається орієнтовна ринкова вартість автомобіля марки CHEVROLET AVEO кузов KL1SF69Y8B112267, д.н.з. НОМЕР_1, станом на 10.10.2009р. 64232грн.

Беручи до уваги розрахунок, наданий позивачем, суд приходить до висновку, що сума коштів, яка була отримана від реалізації вищевказаного автомобіля повинна була бути зарахована у рахунок погашення заборгованості по кредиту протягом року після вилучення автомобіля, тобто до жовтня 2010 року.

Крім того, за змістом статей 614, 616 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, а тому суд

має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов»язань або не вжив заходів щодо їх зменшення, а відтак враховуючи суть взаємопов'язаних кредитних і заставних зобов'язань, факт прийняття кредитором від боржника предмета застави для його подальшої реалізації, що передбачено умовами укладених між сторонами кредитного договору та договору застави транспортного засобу, породжує для кредитора обов»язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку ( якщо відповідний строк не визначено законом або договором), та ухилення від учинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора, що в свою чергу свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові, а тому заявлені позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 133, 141 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 267, 526,589, 614, 616 ЦК України,положеннями ч.ч.1,2 ст.20 Закону України «Про заставу», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Гарасимків Л.І.