Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2017 Справа №607/6280/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретарів Зубко О.Я., Грабської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» з участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки № 96527 від 31.03.2009 року укладеного між відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Електрон Банк» (станом на час звернення із позовом до суду ПАТ «ВіЕсБанк») укладено кредитний договір, яким банк зобов'язався надати грошові кошти в сумі 25376,00 доларів США строком на 7 років, а позичальник - повернути банку суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбаченими кредитним договором. 31.03.2009 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №96527, згідно якого поручитель зобов'язалася відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання останнім його зобов'язань. Останній платіж по кредитному договору вчинено 06 березня 2014 року, отже із цієї дати у відповідача виникло право на звернення до поручителя із вимогою про повернення кредиту, проте відповідач не скористався своїм правом щодо пред'явлення вимоги до поручителя, із відповідною вимогою про повернення боргу, а тому наявні усі підстави для визнання поруки припиненою, тому позивач просить суд визнати припиненим договір поруки №96527 від 31 березня 2009 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

01 вересня 2008 року між ОСОБА_2 (Позичальник) та ВАТ «Електрон Банк» (Банк) укладено кредитний договір №KF51899, яким банк зобов'язався надати грошові кошти в сумі 25376,00 доларів США строком на 7 років, а позичальник - повернути банку суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбаченими кредитним договором.

31 березня 2009 року між ВАТ «Фольксбанк» (Кредитор), ОСОБА_2 (Боржник) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки №96527, згідно якого поручитель зобов'язалася відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання останнім його зобов'язань згідно кредитного договору №KF51899 від 01.09.2008 року.

Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється у наступних випадках: з припиненням основного зобов'язання, а також у разі зміни зазначеного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручител не поручився за нового боржника; якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В статті 203 ЦК України перелічено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 599 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2014 року Банк направляв ОСОБА_1 повідомлення-вимогу під вих. №09-3/17200, в якій повідомив про необхідність погасити борг за договором кредиту.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала повідомлення-вимогу 11 серпня 2014 року.

З копії позовної заяви про стягнення боргу за договором кредиту слідує, що 29 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» подало позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту № KF51899 від 01.09.2008 року (справа №607/16233/14-ц).

Отже, відповідач до спливу шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання пред'явив вимогу до ОСОБА_1 шляхом подання позову до суду, тому відсутні підстави для визнання поруки припиненою.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 599 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 259, 263 - 268, 272, 273, 342, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» з участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання припиненим договору поруки № 96527 від 31.03.2009 року укладеного між відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич