АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1430/17 Номер провадження 22-ц/786/2984/17Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Сови В.В., представників відповідача - Омельченка О.М., Горбача М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» про визнання неправомірною відмову від 18.05.2017 року у видачі їй технічних умов на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в належному на праві власності адміністративно-торгівельному приміщенні загальною площею 29,2 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 Просила суд зобов'язати відповідача видати технічні умови для встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в належному їй приміщенні.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» у видачі ОСОБА_2 технічних умов на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в адміністративно - торгівельному приміщенні загальною площею 29,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1

В задоволенні позову ОСОБА_2 в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Позивач оскаржила в апеляційному порядку рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача видати технічні умови. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким вказану позовну вимогу задовольнити.

Вважає, що дія Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року, не може застосовуватися при вирішенні даного спору, оскільки не має зворотної дії. Тим більше, норми вказаного закону не змінили вимоги інших законодавчих актів, зокрема, в частині існуючого обов'язку теплопостачальної організації видавати технічні умови для встановлення лічильника.

На її думку, місцевий суд допустив припущення щодо наявності у неї можливості реалізувати своє право на встановлення лічильника без зобов'язання відповідача видати технічні умови.

Звертає увагу, що згідно зі ст.10 Закону України «Про природні монополії» суб'єкти природних монополій зобов'язані забезпечувати надання технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва у порядку та строки, встановлені законодавством. Крім того, нормою ст.18 Закону України «Про теплопостачання» заборонено суб'єктам господарської діяльності у сфері теплопостачання зловживати монопольним становищем у будь-якій формі.

Вважає, що відповідач, відмовивши їй у видачі технічних умов, здійснив зловживання правом та не виконав передбачених законом обов'язків.

У суді апеляційної інстанції представник позивачки - адвокат Сова В.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечували. Посилаючись на норму ч.1 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та теплопостачання» від 22.06.2017 року, який набрав чинності 02.08.2017 року, доводили відсутність у ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» законодавчого обов'язку видавати технічні умови на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії без додержання вимог інших законодавчих актів, в тому числі без згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку на реконструкцію системи опалення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником адміністративно-торгового приміщення загальною площею 29,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу за р.№45, та згідно з Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованого в Інспекції ДАБК у Полтавській області 14.05.2013 року за № ПТ 10. /а.с.6-17, 20-21/

12.05.2017 року позивач звернулася до відповідача ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» із заявою на видачу їй технічних умов для виготовлення проектно-кошторисної документації на встановлення теплолічильника у вказаному приміщенні. /а.с. 18/.

Листом від 18.05.2017 року №1-17/832 ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» повідомило позивачку про те, що оскільки будинок, в якому розташоване належне їй приміщення, облаштовано системою централізованого опалення з верхньою вертикальною розводкою, то встановлення теплового лічильника можливе лише з відповідним переобладнанням загальнобудинкової системи опалення та за згоди всіх власників квартир будинку. Тому для виготовлення технічних умов реконструкції системи централізованого опалення житлового будинку №91 по пр-ту Володимирському в м.Лубни і встановлення приладів обліку теплової енергії в усіх квартирах та приміщеннях необхідно отримати згоду усіх власників квартир та приміщень даного будинку. /а.с. 19/.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи неправомірною відмову відповідача у видачі позивачці технічних умов на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії у належному їй приміщенні, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивачки не порушують норми вказаних ДБН, які регламентують відносини в сфері встановлення приладу обліку (лічильнику) теплопостачання, тоді як викладена у листі від 18.05.2017 року відмова у видачі технічних умов суперечила положенням Закону України «Про теплопостачання», Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Відхиляючи позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача видати технічні умови на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії, міськрайонний суд виходив з того, що станом на час вирішення справи відсутні правові підстави для такого зобов'язання, оскільки з набранням з 02.08.2017 року чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» відповідач не має такого законодавчого обов'язку.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду в частині відмови у позовних вимогах, правильність висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, довільним та вибірковим тлумаченням норм права, заперечення обставин, які є очевидними.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року, оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Отже, викладена норма закону не передбачає обов'язку теплопостачальної організації видавати технічні умови для встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності застосування положень названого закону, який не має зворотної дії, не заслуговують на увагу, оскільки протирічать положенням ч.3 ст.5 ЦК України, відповідно до якої, у разі, коли цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» набрав чинності, суд першої станції правомірно застосував його норму.

Також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги з посиланням на ст.25 Закону України «Про теплопостачання» щодо права теплопостачальної організації видавати дозволи та технічні умови на підключення споживачів до розподільчих теплових мереж; пункт 8 Правил користування тепловою енергією, п.1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, п.п.7,8,9,17-19 Правил користування тепловою енергією, державні будівельні норми ( ДБН В.3.3-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», якими передбачено, що для приєднання до системи теплопостачання, реконструкції або розширення цих систем на діючих об'єктах споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації про видачу технічних умов.

Викладені норми надають позивачці право, однак не створюють для теплопостачальної організації імперативного обов'язку видати споживачу технічні умови, оскільки для видачі таких необхідно дотримуватися не лише зазначених норм.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі, проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Враховувати, що будинок, в якому розташовано належне позивачці приміщення, є житловим 4-поверховим будинком і має один ввід централізованого опалення з вертикальною системою опалення, тому влаштування приладу обліку теплової енергії в вказаному приміщенні призведе до втручання в загальнобудинкову мережу, яка є власністю усіх власників квартир будинку, а тому їх права мають мають враховуватися.

Між тим, позивачка, вимагаючи від ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» видачі технічних умов для встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії у АДРЕСА_1, не надала доказів наявної згоди усіх власників квартир та нежитлових приміщень зазначеного будинку на реконструкцію системи теплопостачання та опалення.

Крім того, позивачкою не доведено зловживання відповідачем своїм монопольним становищем на ринку теплопостачання.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав щодо зобов'язання ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» видати позивачці технічні умови на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в належному приміщенні у будинку АДРЕСА_1. При цьому зазначив, що позивач не позбавлена права у передбаченому законом порядку реалізувати своє право на встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії у належному їй приміщенні.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 03.01.2018 року.

Головуючий-суддя (підпис) Л.І.Пилипчук

Судді: (підписи) С.М. Бондаревська

Ю.В. Дряниця

З оригіналом згідно: Л.І. Пилипчук