Справа № 2-332/09 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/1728/17 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир - Волинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 10 березня 2009 року

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Володимир - Волинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_6, вона є спадкоємцем за законом після його смерті. Шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, а саме тому, що її брат не надав їй документи, які необхідні для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Рішенням Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 10 березня 2009 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тривалістю в один місяць.

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вказує, що воно є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що його не було залучено в якості відповідача до участі в розгляді даної справи, про рішення суду він дізнався 30 листопада 2017 року під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до нього про визнання права власності на спадкове майно. Причини пропуску строку для прийняття спадщини, які в позові зазначає його сестра, є неповажними, ні з якими проханнями про надання будь-яких документів вона до нього не зверталася, проживала окремо зі своєю сім'єю і спадщини не приймала, батьки допомогли купити їй квартиру, а він доглядав батьків до смерті і вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном. Суд в своєму рішенні покликався? як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1, саме на ненадання їй братом необхідних документів для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, ухвалюючи рішення, суду було відомо про наявність інших спадкоємців, але до участі в справі їх не залучено. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у позові.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не мала відповідних документів для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась до 1 січня 2004 року і до цих спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР і не поширюються норми ЦК України 2004 року щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Суд не може задовольнити позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 01 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_6, що визнається сторонами.

Під час розгляду справи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд першої інстанції вказані обставини щодо наявності інших спадкоємців не перевірив, не встановив коло всіх спадкоємців, не з'ясував обсяг спадкового майна та ту обставину чи не порушуються визначенням додаткового строку для прийняття спадщини права та інтереси інших осіб. Належним відповідачем у спорах щодо спадкування є особа, учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право іншого спадкоємця на спадщину. Суд не залучив до розгляду даної справи спадкоємця за законом ОСОБА_3, як відповідача, чим порушив його права.

Отже, суд першої інстанції неправильно вирішив питання про суб'єктний склад даного спору і не залучив до участі у справі усіх осіб, вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участі у справі. Це, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Позов пред'явлено лише до Володимир - Волинської міської ради, а апеляційний суд не наділений правом залучити ОСОБА_3, як відповідача, до участі у справі на стадії апеляційного провадження, тому колегія суддів приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

У зв'язку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення слід скасувати з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 10 березня 2009 року в даній справі скасувати та ухвалити нову постанову.

В позові ОСОБА_1 до Володимир - Волинської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: