ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 2-з/201/371/2017
УХВАЛА

24 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровське 555», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, 23 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровське 555», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності.

Вказана справа 24 листопада 2017 року була передана судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Позивачем 24 листопада 2017 року подано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, яку 24 листопада 2017 року передано судді Федоріщеву С.С., в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. героїв, Крут, 10/79, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), оскільки вказана квартира є залоговим майном на підставі укладеного договору позики між ним та ОСОБА_2, який у передбачений договором строк борг йому не повернув, тобто свої зобовязання за договором позики не виконав, а 18 січня 2015 року раптово помер, не встигнувши здійснити державну реєстрацію переходу права власності на квартиру на імя позивача. Окрім того, дана квартира є предметом спору за позовом. в якому позивач просить визнати за ним право власності на зазначене вище майно, тому з метою не допущення його відчуження на імя третіх осіб та забезпечення в майбутньому виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимоги, є необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченим п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в з вязку з чим накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 10/79, яка належить на праві власності ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1), оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа про визнання права власності на майно, що є предметом спору, тобто зазначеного вище майна, в звязку з чим такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, що є видом забезпечення позову, передбаченим п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, та в такому вигляді є співмірними із заявленими позивачем вимогами щодо вище вказаного майна та підлягає застосуванню в даному випадку. а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує ризик можливості здійснення певними особами відчуження майна на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, так як у сторони спору чи іншої особи до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що стали предметом спору, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом стосовно майна, що належить позивачу і знаходиться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову- задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв, Крут, 10/79, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя -