АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8132/17 Справа № 209/3513/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська - про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що повинна бути скасована з постановленням нової про відмову в задоволенні подання державного виконавця, виходячи з наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження № 51921684 з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року.

Задовольняючи подання державного виконавця щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, районний суд посилався на умисне ухилення боржника від виконання ним рішення суду, не зявлення на виклик до державного виконавця, нехтування боржником законних вимог державного виконавця.

З вказаним висновком районного суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього, а не за наявності факту невиконання зобовязань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державний виконавець не витребував відомості про місце реєстрації боржника, не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання.

Згідно ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, вказане подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається обовязок доказування.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що боржник свідомо не виконував покладені на нього зобовязання.

Розглядаючи подання державного виконавця, суд першої інстанції не встановив, що виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов'язання, не звернув уваги на те, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, нерухоме майно боржника знаходить в м. Кривий Ріг, не надав належної уваги тому, що в матеріалах справи взагалі відсутні відомості про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про необізнаність боржника про виконавче провадження і відкидає факт умисного ухилення останнього від виконання покладених на нього зобовязань.

Крім того, районний суд не звернув уваги на те, що вжиття забезпечувального заходу у вигляді обмеження боржника на пересування може бути застосоване судом виключно за наявності вагомих підстав вважати, що за умови його невжиття рішення суду залишиться невиконаним, - факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань не встановлено та не підтверджено жодним доказом.

Без уваги та належного зясування суд залишив ту обставину, що виконавче провадження відкрите за наказом Господарського суду, а не за виконавчим листом загального суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що у районного суду не було законних підстав для задоволення подання державного виконавця, ухвала як незаконна, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

Керуючись ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3