Справа № 308/5961/17
21 серпня 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою представника Генерального консульства Угорщини у м. Ужгород - Мишинчука Василя Васильовича до ОСОБА_3, Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про виключення майна з акту опису й арешту майна,-
Представник Генерального консульства Угорщини у м. Ужгород - Мишинчук Василь Васильович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про виключення майна з акту опису й арешту майна.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Генеральному консульству Угорщини у м. Ужгород на праві власності належить комплекс реконструйованих з власних будівель АДРЕСА_1 та земельна ділянка під ним площею 0,1988 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення: іншого громадського призначення, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності за індексним номером НОМЕР_2 від 31.05.2017 року та індексним номером НОМЕР_3 від 02.06.2017 року. У 2017 році, під час виготовленням технічного паспорту на комплекс будівель АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу стало відомо про те що належна йому будівля під № 12 перебуває під арештом накладеним постановою міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ від 10.03.2015 року ВП № 46626519 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою накладено арешт на все майно що належить боржнику - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у межах суми звернення стягнення: 311617,52 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна в межах суми боргу.
Таким чином Ужгородським міським відділом ДВС накладено арешт і заборонено відчуження об'єктів нерухомого майна, що належить на праві власності Генеральному консульству Угорщини у м. Ужгород, а саме: земельної ділянки та будівлі АДРЕСА_1. Жодних судових рішень з приводу вилучення або конфіскації спірного майна від Генерального консульства Угорщини у м. Ужгород судами України не приймалось. Генеральне консульство Угорщини у м. Ужгород їх не продавало і не відчужувало будь-яким іншим способом.
В судове засідання представник позивача Генерального консульства Угорщини у м. Ужгород - Мишинчук Василь Васильович не з'явився, відповідно до поданої на адресу суду заяви зазначив, що просить розглянути справу без участі позивача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом, позовну заяву підтримує, просив таку задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 (ОСОБА_5) в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
Представник відповідача Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
На підставі наведеного суд керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Генеральному консульству Угорщини у м. Ужгород на праві власності належить комплекс будівель реконструйованих з власних будівель АДРЕСА_1 та земельна ділянка під ним площею 0,1988 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення: іншого громадського призначення, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності за індексним номером НОМЕР_2 від 31.05.2017 року та індексним номером НОМЕР_3 від 02.06.2017 року.
За інформацією вказаною у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності від 02.06.2017 року підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_5 виданий 24.03.2006 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради.
Будівлі розташовані на ній були придбані Генеральним консульством Угорщини у м. Ужгород за договорами купівлі-продажу в 2003 році. Будівля під № 12 придбана від ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 06.06.2003 року. В подальшому позивачем проведено реконструкцію всіх вищенаведених будівель, після завершення якої проведено державну реєстрацію права власності із отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року, індексний номер витягу НОМЕР_2.
У відповідності із договором купівлі-продажу від 06.06.2003 року ціна будівлі становить 246423,96 грн. З огляду на зазначене без проведення експертної оцінки визначення вартості будівлі становить 246423,96 грн.
Земельна ділянка під комплексом реконструйованих з власних будівель АДРЕСА_1 також належить позивачу на праві власності що підтверджується актом на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_5 виданим 24.03.2006 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності за індексним номером НОМЕР_3 від 02.06.2017 року.
Відповідно до наявної у матеріалах справи фотокопії листа Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 8 червня 2017 року № 25-175/13.15-14/12, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_3, в тому числі на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Також відповідно до даного листа, по виконавчому провадженню № 46626519 сторонами є ОСОБА_3 та ПАТ "Універсал Банк", Генеральне консульство Угорщини у м. Ужгород не є стороною виконавчого провадження.
Таким чином Ужгородським міським відділом ДВС накладено арешт і заборонено відчуження об'єктів нерухомого майна, що належить на праві власності Генеральному консульству Угорщини у м. Ужгород, а саме: земельної ділянки та будівлі № 12 в АДРЕСА_1.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною другою даної норми Закону передбачено, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до положень ст.ст.11,25 Закону України «Про виконавче провадження», (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) з відповідними змінами (надалі - Закон), державний виконавець під час відкриття або здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.
Згідно зі ст. 57 зазначеного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.
Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Положеннями ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.76 року № 6 постановив, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту е відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 14, 15, 18, 19, 50, 56, 59, 74, 77 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 10, 11, 14, 15, 57-60, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву представника Генерального консульства Угорщини у м. Ужгород - Мишинчука Василя Васильовича до ОСОБА_3, Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про виключення майна з акту опису й арешту майна - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош