Справа № 462/2632/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/6613/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Ніткевича А.В.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26500 доларів США, що еквівалентно 626420 гривень, відшкодування вартості невід»ємних поліпшень квартири АДРЕСА_1.

У червні 2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 подала до суду клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3250 гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) 3250 (три тисячі двісті пятдесят) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Апелянт вказує, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно оскаржуваної ухвали суду не вбачається, що до заяви було додано будь-який доказ оплати гонорару адвокату та відповідний акт виконаних робіт. Тобто, відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що він поніс відповідні витрати.

Звертає увагу суду на те, що по даній справі не було винесено рішення, а ухвала, тобто спір по суті не був вирішений, а тому не може стояти питання про стягнення витрат на правову допомогу в межах даного провадження.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2017 року скасувати в частині стягнення витрат на правову допомогу та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4

Сторони в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України, в редакції Закону України від 18 березня 2004 року №1618-ІV діючого на момент постановлення оскаржуваної ухвали, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 12 ЦПК України. За змістом ст. 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Як передбачено ч.1 ст. 40 та ч.4 ст.42 ЦПК України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», правову допомогу може надавати адвокат, як представник, повноваження адвоката як представника посвідчується ордером або договором.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, суд зобов»язаний оцінити рівень адвокатських послуг, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а й також чи сума їх була обґрунтованою.

Суд не зобов«язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський су з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04,п.269.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 року, витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви,надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26500 доларів США, що еквівалентно 626420 гривень, відшкодування вартості невід»ємних поліпшень квартири АДРЕСА_1.

З метою отримання правової допомоги відповідачами було укладено договір про надання правової допомоги №22 від 21 листопада 2016 року з адвокатом юридичної консультації Галицького району м. Львова ОСОБА_6 (а.с.35).

На виконання договору про надання правової допомоги ОСОБА_6 брала участь у судових засіданнях, що підтверджено журналом судового засідання від: 23 листопада 2016 року (а.с.41), 23 січня 2017 року (а.с.102), 15 березня 2017 року (а.с.136), 17 травня 2017 року (а.с.139), 18 серпня 2017 року (а.с.153), а також знайомилася з матеріалами справи, підготувала адвокатський запит в Залізничну ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 24 січня 2017 року (а.с.102) а в подальшому, після відмови Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області дати відповідь на запит, підготувала та подала до суду заяву про витребування доказів які мали значення для справи (а.с.104-106), підготувала письмове заперечення проти позову з додатками (а.с.43-45;46-104).

Після подання 29 червня 2017 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 заяви про залишення позову без розгляду (а.с.141), між ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_5 30 червня 2017 року було складено акт прийняття-передачі наданих послуг, де зазначено, що у період з 21 листопада 2016 року по 30 червня 2017 року адвокатом затрачено шість годин в судових засіданнях.

Вартість послуг за правову допомогу за цей період становить 3250 гривень.

На підтвердження розрахунку за надання правової допомоги та понесених витрат ОСОБА_6 надано квитанції до прибуткового касового ордеру: №005756 від 30 листопада 2016 року на 750 гривень; №005792 від 19 січня 2017 року на 1000 гривень; №005792 від 23 січня 2017 року на 1000 гривень; № 005916 від 29 червня 2017 року (а.с.146-149).

Отже, стягнення 3250 гривень за правову допомогу на користь ОСОБА_4 є обґрунтованим враховуючи складність справи, кваліфікацію адвоката, час затрачений в судових засіданнях, надання юридичної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка запитів і.т.і., і є співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 січня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_8