Справа № 204/3665/17
Провадження № 2/204/1335/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь основну суму заборгованості у розмірі 61 250 грн., судові витрати по справі у розмірі 640 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 23 березня 2017 року ОСОБА_2 отримала від позивача у позику за розпискою грошові кошти у сумі 61 250 грн зі строком повернення до 23 квітня 2017 року. Проте, відповідачка свої зобовязання не виконала та на сьогоднішній день кошти не повернула. У звязку з чим, позивач звертається до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не зявився, але від його представника до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі та справу слухати без їхньої участі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву в якій позовні вимоги повністю визнала, проти їх задоволення не заперечувала та просила розглянути справу без її участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підставі ст. 1049 ЦК України, боржник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 23 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, про що свідчить розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 23 березня 2017 року отримала безпосередньо від громадянина ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 61 250 грн. та зобовязалася повернути вказану суму до 23 квітня 2017 року. Проте, зобовязання за договором позики так і не були виконані, кошти ОСОБА_1 у повному обсязі не були повернуті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики у розмірі 61 250 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 1046-1051 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. переможцівАДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: 51900, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основну суму заборгованості у розмірі 61 250 грн., судові витрати по справі у розмірі 640 грн., а всього 61 890 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська