Справа № 630/306/17
Провадження № 2/630/255/17
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дійсним, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 разом зі свої представником ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати дійсним (виконаним) договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 1339, між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримала позовну заяву та пояснила суду, що просить визнати укладений договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року дійсним. Але, майже одразу, представник позивача ОСОБА_4 змінила свою думку та просила суд визнати договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року виконаним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Однак, з позовної вимоги є незрозумілим, що саме просить позивач ОСОБА_1 у своєму позові. Так, визнання договору дійсним має наслідком визнання чинним договору, який був укладений між сторонами, які досягли домовленості щодо усіх істотних його умов, але в тому випадку, коли одна зі сторін ухиляється від нотаріального посвідчення такого договору. В якості обґрунтування заявленої позовної вимоги ОСОБА_1 посилається саме на ст. 220 ЦК України, мотивуючи це необхідністю визнання укладеного договору купівлі-продажу від 28 травня 2014 року дійсним.

Натомість, посилання позивача на ті обставини, що ним був проведений повний розрахунок за укладеним договором купівлі-продажу від 28 травня 2014 року, є підставою для визнання договору виконаним. Такі твердження позивача засновані на тому, що укладений договір відповідає вимогам законодавства, оскільки був посвідчений нотаріально.

Таким чином, ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву про визнання договору дійсним, в якій виклав позовну вимогу, ототожнюючи поняття дійсності договору та його виконання, які суттєво відрізняються одне від одного та підлягають перевірці шляхом з'ясування різних за змістом обставин.

Вказані обставини перешкоджають проведенню судового розгляду у справі, оскільки суд не праві самостійно визначати позовні вимоги, які підлягають розгляду за позовною заявою.

За таких обставин позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, тому її слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору дійсним залишити без руху.

Надати позивачу строк у п'ять днів з часу отримання ухвали для усунення недоліків, та розяснити, що у разі не усунення недоліків, а також неподання про це відповідних документів у визначений строк, позовна заява може бути залишена без розгляду, про що суд постановляє мотивовану ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Малихін