Справа № 456/1292/17
Провадження № 2/456/1177/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2017 року справа № 456/1292/17 провадження 2/456/1177/2017 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг та моральної шкоди передана для розгляду судді Гулі Л.В.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.05.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг залишено без руху, оскільки позивачкою при поданні позовної заяви не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 640,00 грн. і надано позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання нею копії даної ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу з тих підстав, що суд при постановленні ухвали не врахував те, що вона як споживач юридичних послуг звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не було підстав для постановлення даної ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.07.2017 року, яка отримана позивачкою 12.08.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 про оскарження ухвали судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.05.2017 року про залишення позовної заяви без руху повернуто скаржниці в порядку ч.2 ст. 293 ЦПК України.

Звернувшись до суду з позовом про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг та моральної шкоди, позивачка вважає, що за заявленими нею позовними вимогами вона звільнена від сплати судового збору згідно з правилами Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до частини 3 ст. 22 якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

При цьому права особи як споживача випливають і охоплюються юридичним змістом даного поняття і закріплені у вказаному вище Законі.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

В спірному ж випадку позивач не придбавав, не замовляв, не використовував і не мав наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а підставою заявленого позивачкою позову є стягнення суми за договором про надання адвокатом правової допомоги, укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Таким чином, навіть, виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивачка не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно, не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.

Натомість, право позовної вимоги позивачки ґрунтується на захисті її майнового права внаслідок порушення відповідачем договірних зобовязань.

Правовідносини сторін, які випливають з договору про надання правової допомоги адвокатом, врегульовані Законом України від 05.07.2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до загальних положень цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 28 Закону визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

В спірному випадку позивачка вважає, що звільнена від сплати судового збору як споживач, оскільки звернулася до суду як споживач за захистом свого порушеного права як споживача.

Але, як вбачається з позову, ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги про стягнення суми за договором про надання правової допомоги, укладеного між нею та адвокатом ОСОБА_2

Таким чином, позов предявлено ОСОБА_1 в порядку захисту свого порушеного майнового права і ґрунтується на порушенні відповідачем умов договору про надання правової допомоги.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 звертається до суду не на захист свого права як споживача при укладенні договору про надання юридичних послуг, а на захист свого права згідно з договірними умовами і спірні правовідносини випливають саме з договірних відносин, зокрема, договору про надання правової допомоги та регулюються Законом України«Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, до спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в заявленому позові ОСОБА_1 виступає не як споживач в розумінні п. 22 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і позов подано не на захист прав ОСОБА_1 як споживача, а відтак, вона не звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За наведених обставин, оскільки позивачкою не виконано вимоги ухвали від 11.05.2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг і моральної шкоди слід визнати неподаною та повернути позивачці, що не позбавляє її права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за договором про надання юридичних послуг і моральної шкоди повернути позивачці.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_3