АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6759/17 Справа № 201/3109/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_3 України - про стягнення відсотків за користування вкладом та трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційних скаргах ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 просять скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року в частині задоволення та в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідно, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, вважає рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 незаконним, ухвалення в цій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року, яке набрало законної сили, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN9712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року в сумі 500 000,00 доларів США з можливістю конвертації цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Цим рішенням встановлено, що 14 квітня 2014 року та 14 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак банк кошти не повернув.

Пунктом 6 Договору «Вклад «Стандарт 3 мес.» встановлено мінімальний строк вкладу - 3 місяці (п. 6), після закінчення якого у разі незаявлення вкладником про намір забрати грошові кошти, вклад автоматично подовжується ще на три місяці (п. 7). Мінімальний строк вкладу на три місяці неодноразово продовжується без явки вкладника, при цьому новий мінімальний строк вкладу починається з наступного дня після закінчення попередніх трьох місяців (п. 8).

У п.28 зазначено, що розмір відсоткової ставки за договором встановлений у розмірі 8 % річних на суму вкладу.

Пунктом 12 договору визначено: якщо строк у 3 місяці з дати оформлення чи продовження мінімального строку ще не закінчився, а вкладник вимагає розірвання договору,- йому повертається сума вкладу, а за неповні три місяці проценти виплачуються за ставкою вкладу «на вимогу» за фактичну кількість днів, що минули від дати оформлення вкладу або від дати продовження мінімального строку до дня розірвання договору.

Відповідно до п. 13 договору якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк владу вже був продовжений один або кілька разів, проценти за кожні повні три місяці, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються за умовами, описаними у п. 12 договору.

Пункт 14 договору передбачає, що при поверненні вкладу без зниження відсоткової ставки вкладнику повертається сума вкладу та у повному обсязі виплачуються проценти, нараховані у відповідності до умов цього договору за фактичний строк користування вкладом. Якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк владу продовжується неодноразово без явки вкладника до банку. Новий строк владу і новий мінімальний строк вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу (п. 15 договору).

Позивач наполягаючи на тому, що спірний договір депозиту не розірваний і, згідно його умов, передбачає виплату вкладнику 8% річних на суму вкладу, - вважав, що відповідач має сплатити йому 135 890,41 доларів США за період фактичного користування банком вкладом по 31 липня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні даної позовної вимоги, райсуд виходив з того, що договір було укладено 09 жовтня 2013 року строком на три місяці, тобто до 09 січня 2014 року, потім автоматично продовжено на наступні три місяці, а у відповідності до пункту 9 договору- відсотки за кожні три місяці нараховуються за відсотковою ставкою для вкладників даного найменування та мінімального строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, тобто на 09 січня 2014 року, між тим, відповідачем не надано відомостей по відсотковій ставці, що діяла в банку на вказану дату, а сторона позивача не заявляла клопотань про витребування такої інформації, крім того, суд врахував твердження відповідача, що умовами договору не передбачено нарахування відсотків у тому ж розмірі після закінчення строку дії договору, у звязку із чим банком має виплачуватись розмір відсотків за вкладом «на вимогу», що за твердженням банку, становить 1 %, - суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Такий висновок зроблений без повного з*ясування та врахування дійсних обставин справи та умов договору депозиту, наведених у п.12.

Так, передбачена даним пунктом договору умова про виплату розміру відсотків за вкладом «на вимогу» у розмірі 1 %, застосовується у разі, якщо на вимогу вкладника про розірвання договору банк розриває договір та повертає суму вкладу.

У даному ж випадку, на вимогу позивача до банку- ні розірвання договору, ні виплати суми вкладу не відбулося, в зв*язку з чим позивачем і був заявлений позов про стягнення з банку основної суми вкладу 500 000,00 доларів США. Однак, після ухвалення судового рішення 14 червня 2016 року, воно до даного часу не виконане, договір не розірваний, сума не виплачена. А за таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з банку вкладнику 8% річних на суму вкладу - 135 890,41 доларів США за період фактичного користування банком вкладом: з 09 березня 2014 року по 31 липня 2017 року, мали бути райсудом задоволені.

Однак суд в цій частині ухвалив рішення лише на підставі заперечень банку, не взявши до уваги доводи позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення суми трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання, - то судове рішення в цій частині ухвалене у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України, вірно стягнута за період з 10 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року (включно) сума 1 077 092,00 грн., що є еквівалентом 42 123,27 доларів США, із розрахунку, що розмір простроченого зобовязання становить 500 000,00 грн., кількість днів прострочення - 1025 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Доводи банку у цій частині скарги про те, що стягнення 3% річних не передбачено умовами договору депозиту, - не можуть прийматись до уваги, оскільки таке правило передбачено наведеною вище нормою закону, яка повинна застосовуватись судами.

Посилання Банку в скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув 3% річних з жовтня 2014 року, а не з дати набрання рішенням щодо стягнення коштів за договором законної сили є безпідставним з огляду на правила ч.2 ст.625 ЦК та на заявлені позовні вимоги, де вказана ця дата, які ґрунтуються на тому, що на даний час вже малось прострочення банком грошового зобов*язання, яке на вимогу позивача не було задоволеним.

Апеляційна скарга банку в частині вимог позивача про стягнення 8% річних за фактичне користування банком його вкладом, не підлягає задоволенню за наведених вище підстав, оскільки судами встановлено, що до часу розгляду справи, в тому числі, і в апеляційному суді, банк продовжує фактично користуватись чужими грішми за наявності заявленої у встановленому законом порядку письмової вимоги вкладника щодо розірвання договору та повернення вкладу, відсотків.

Керуючись ст.ст. 1058, 1061 ЦК України, умовами Договору, враховуючи встановлені обставини та витяг з Фоми №625 Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку, згідно якого- станом на 01 квітня 2014 року відсоткова ставка по договору встановлена в розмірі 8% річних, -апеляційний суд вважає, що рішення в наведеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вимог та стягнення на користь позивача з банку заявленої позовної суми.

Керуючись ст. 307, 309п.1,3,4 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 відсотки за фактичне користування вкладом за період з 09 березня 2014 року по 31 липня 2017 року за Договором банківського вкладу № SAMDN9712 від 09 жовтня 2013 року в розмірі 135 890, 41 Доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 8 800,00 грн.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4