АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7472/17 Справа № 185/509/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 19/20
28 грудня 2017 року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 рік грудень 28 дня Колегія суддів у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,

при секретарі - Бондаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на придбане житло, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 16016754 колективним підприємством «Тернівське бюро технічної інвентаризації» від 12.09.2006 року, номер запису 63, йому, позивачеві по справі, його дружині ОСОБА_4, сину ОСОБА_3 та сину ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 на праві спільної приватної власності в рівних частинах, тобто по 1/4 частині кожному.

У 2013 році старший син позивача, відповідач по справі ОСОБА_3, вирішив одружитися на жінці, яка мешкала у м. Дніпропетровську, у звязку з чим, позивач разом зі своєю дружиною вирішили надати синам матеріальну допомогу, а саме : на меншого сина ОСОБА_5 переоформити 3/4 частин вищевказаної квартири, а старшому сину ОСОБА_3 надати кошти на придбання квартири у м. Дніпропетровську.

07 вересня 2013 року позивач та син ОСОБА_3 досягли усної угоди щодо продажу належної синові 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 за 7 000 доларів США, які позивач передав йому в присутності своєї дружини, матері відповідача ОСОБА_4, та молодшого сина, брата відповідача ОСОБА_5, та 5 000 доларів США в рахунок спадщини від померлої бабусі.

Посилаючись таким чином на вказані обставини, а також на те, що відповідач по справі ОСОБА_3, після одержання грошових коштів, від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, належної йому 1/4 частки в квартирі № 84, що розташована в будинку № 6 по бульвару Артема в місті Тернівка ухиляється, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, необєктивне та неповне дослідження обставин, які мають суттєве значення для вирішення спору, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 щодо досягнутої усної угоди між ним та його сином відносно купівлі-продажу, належної синові 1/4 частки у квартирі № 84, що розташована в будинку № 6 по бульвару Артема в місті Тернівка, на підтвердження чого ним і було передано грошові кошти, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, а за частиною 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що як розяснив у пункті 13 постанови Пленуму Верховний Суд України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судами необхідно враховувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін, і що судом першої інстанції також було враховано при вирішенні спору по суті, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 381 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий :

Судді :