Справа №490/2854/17 22.08.2017 22.08.2017 22.08.2017
Провадження №22-ц/784/1867/17
Справа № 490/2854/17 Головуючий у 1-й інстанції Чулуп О.С.
Провадження № 22ц-784/1867/17 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Ухвала

Іменем України

22 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2017 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної казначейської служби у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Головного управління державної казначейської служби у Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2017 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, а наступною ухвалою судді того ж суду від 03 липня 2017 року визнано неподаною і повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу судді, а справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України, суддя послався на те, що позивачка у встановлений строк не усунула недоліки позовної заяви, які викладені в ухвалі про залишення без руху.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначено, що у позовній заяві відсутні посилання на докази на підтвердження моральної шкоди та сплати судового збору.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Звертаючись до суду, ОСОБА_2 виклала в заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують ці обставини та надала докази, які вважала за потрібне надати суду для розгляду спору.

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не взяв до уваги вищевикладеного, не врахував того, що неподання доказів, на які суд послався в ухвалі, не є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Що стосується оплати судового збору, то відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Як видно із змісту позовної заяви, ОСОБА_2 просить суд стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що головним державним виконавцем примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Вказана постанова в подальшому на підставі постанови Центрального районного суду від 19 жовтня 2016 року була визнана протиправною та скасована. Зазначеними діями (бездіяльністю) органів державної виконавчої служби при здійсненні ними своїх повноважень їй було завдано моральну шкоду, яка виразилась у винесенні незаконної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Отже предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої влади.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не визначився зі змістом, підставами вимог позивача та характером спору , а саме: не в повній мірі визначився з обставинами, за яких позивач звільняється від сплати судового збору, внаслідок чого передчасно визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2017 року скасувати, а справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :