Справа № 760/6254/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Солом»янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 04.04.2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 49872,04 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 26.01.2017 р. з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, було стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 15.06.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач не виконує рішення суду, не сплачує аліменти.

Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана виплачувати аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з 15.06.2016 року по лютий 2017 включно, розмір якої становить 19330,25 грн.

Загальний розмір неустойки за період з 15.06.2016 р. по 01.03.2017 року становить 49872,04 грн. ( сума боргу/100х258 днів).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, пояснив, що рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 26.01.2017 р. стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу). 22.02.2017 року було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання. З розрахунком заборгованості не погоджується, оскільки відповідач є безробітним, державним виконавцем не враховано той факт, що із заробітної плати необхідно утримати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а лише після проведення утримань і можна визначати ? частку. Загальна сума заборгованості становить 15670,65 грн. Відповідач на виконання рішення суду сплачує аліменти в розмірі 505 грн. щомісяця, що підтверджується квитанціями.

Рішення суду від 26.01.2017 року щодо стягнення аліментів набрало законної сили 07.02.2017 року, саме з цього часу одержувач аліментів має право на стягнення неустойки. Нарахування пені за період з 07.02.2017 року по 28.02.2017 року можливе лише починаючи з 01.03.2017 роу.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 26.01.2017 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), починаючи з 17.06.2016 р. та до його повноліття. Рішення набрало законної сили 07.02.2017 року.

22.02.2017 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.03.2017 року згідно виконавчого листа № 760/10866/16-ц від 22.02.2017 року, виданого Солом»янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, заборгованість за період з червня 2016 року по лютий 2017 року становить 19330,25 грн.

Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, ст. 196 СК України передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), яка настає лише за наявності вини цієї особи.

Також відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Отже, обов'язковою умовою застосування юридичної відповідальності у вигляді стягнення неустойки є винна протиправна поведінка особи, тобто воно можливе у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв'язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо.

При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Моментом невиконання судового рішення є початок ухилення від його виконання або перешкоджання його виконанню. Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання рішення, що набрало законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання.

Позивачка посилалась на винну поведінку відповідача як платника аліментів, яка полягала в утворенні заборгованості по аліментам внаслідок його неналежного виконання обов'язку утримувати дитину і сплачувати аліменти.

Виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити не тільки факт заборгованості за аліментами, а й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Разом з тим, судом встановлено, що фактично заборгованість була нарахована за період з дня подачі позовної заяви про стягнення аліментів до дня пред'явлення позивачкою виконавчого листа до виконання.

Крім того, розрахунок пені, виконаний позивачкою, здійснений із застосуванням помилкового механізму.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1477цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню з 26.01.2017 (день ухвалення рішення суду) року по 01.03.2017 року ( в межах заявлених позовних вимог по 01.03.2017 року).

Пеня за період з 26.01.2017 року по 01.03.2017 року за 33 дні становить 766,59 грн. ( 2323,0 грн.:100х5 днів(січень 2017 року) + 2323,0 грн.:100 х 28 днів (лютий 2017 року).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату аліментів з 26.01.2017 року по 01.03.2017 року в розмірі 766,59 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 -215, 223, 294 ЦПК України, на підставі ст. ст. 194, 195, 196 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 766,59 грн., а також судовий збір в сумі 640 грн., а всього стягнути 1406 (одна тисяча чотириста шість) гривень 59 копійок.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СУДДЯ: Кушнір С.І.