Справа № 308/9891/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Перша ужгородська державна нотаріальна контора та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовною заявою до Ужгородської міської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Судом встановлено, що позивачами неправильно зазначено найменування відповідача - Ужгородська міська державна нотаріальна контора та правильним найменуванням зазначеної юридичної особи згідно з відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Перша ужгородська державна нотаріальна контора.

Позов мотивують тим, що 10 травня 2016 року помер їхній батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку з належними до нього прибудовами, який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16.

Вказують, що спадщина здійснюється за законом, оскільки за життя батько заповіту не складав.

Зазначають, що спадщину за померлим батьком вони прийняли, а саме ОСОБА_1 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 07.11.2016 року, номер витягу 45685701, яким було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 59763843, номер у нотаріуса 17/2016.

ОСОБА_2 також прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_4, що стверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію та місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, зазначають, що вони позивачі спадщину за померлим батьком прийняли в порядку, передбаченому ст. ст. 1268, 1269 ЦК України та строки встановлені ст. 1270 ЦК України.

Вказують, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був ОСОБА_4, який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною ОСОБА_5.

Також вказують, що 09 липня 2010 року їхня мати ОСОБА_5 померла, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину належного їй будинку, яку прийняли її чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/6 частині кожний.

Зазначеним рішенням суду, що набрало законної сили, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16.

Таким чином, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено факт будівництва і належності на праві приватної власності вищевказаного будинку їхнім батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а після смерті їхньої матері ОСОБА_5 по 1/6 частині їм позивачам.

Також вказують, що після спливу шестимісячного строку вони звернулися до Ужгородської міської нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, а також до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яким була заведена спадкова справа, на що Ужгородською міською нотаріальною конторою їм усно було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на вказаний будинок, а приватним нотаріусом ОСОБА_3 була надана письмова відмова про видачу на їхнє імя свідоцтва про право на спадщину на будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, виданого на імя спадкодавця, на підтвердження чого надано письмову відмову нотаріуса від 12.10.2017 року № 49/01-16.

Стверджують, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яке успадковується, а саме на житловий будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, відсутній, оскільки реєстрація права власності на вказане нерухоме майно їхніми батьками не проводилася.

Вказують, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був ОСОБА_4, який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною ОСОБА_5.

Також цим же рішенням визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16.

Оскільки після смерті їхнього батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгород Закарпатської області, тому в порядку спадкування за законом вважають, що за кожним позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які є спадкоємцями його майна, слід визнати право власності по 2/6 частини на вказаний будинок з належними до нього прибудовами.

Згідно з оціночним акту на господарсько-побутові будівлі і внутрішньо-дворові будови домоволодіння № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, виготовленого Ужгородським БТІ, вартість вказаного будинку з належними до нього прибудовами становить 2683,00 грн. Оскільки ними позивачами успадковується лише 4/6 частини вказаного домоволодіння, де 1/6 частина становить 447,16 грн. (2683 / 6 = 447,16), 4/6 частин становлять 1788,64 грн. (447,16 x 4 = 1788,64), що є ціною позову, а 2/6 частини успадкованого кожним з позивачів майна становить 894,32 грн. (447,16 x 2 = 894,32).

На підставі наведеного позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, за кожним по 2/6 частини на житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташований: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, № 16.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, однак подали через канцелярію суду заяву від 18.10.2017 року про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач Перша ужгородська державна нотаріальна контора у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечила, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Відповідач приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори та КП «БТІ м. Ужгорода», третя особа: ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності за кожним по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16.

Даним рішенням суду встановлено, що у відповідності до рішення виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих № 82 від 16.02.1966 року та договору від 12.05.1966 року ОСОБА_4 було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності по вул. Руданського, 16 в м. Ужгороді. Як вбачається з акту приймання в експлуатацію житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, який затверджений рішенням виконкому Ужгородської міської Ради депутатів трудящих № 262 від 07.06.1972 року, ОСОБА_4 являється забудовником вказаного будинку. 02 серпня 1973 року на будинок №16 по вул. Руданського в м. Ужгороді видано реєстраційне посвідчення Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації. 09 липня 2010 року померла дружина ОСОБА_4, мати позивачів ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ № 104068. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/2 вказаного будинковолодіння. Судом встановлено, що ОСОБА_5 заповіту на випадок своєї смерті не залишала. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4Ф на день смерті ОСОБА_5 проживали разом з останньою в будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, і таким чином фактично вступили в управління спадковим майном. Судом також встановлено, що за життя померла ОСОБА_5 не зверталася у відповідні виконавчі комітети та в КП «БТІ м. Ужгорода» з метою оформлення права власності на зазначене нерухоме майно.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у померлої ОСОБА_5 на 1/2 житлового будинку, що знаходиться в м. Ужгороді по вул. Руданського, № 16, суд дійшов до переконання про достатність підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачами по 1/6 частини права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

10 травня 2016 року батько позивачів ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього серії І-ФМ № 204967 від 10.05.2016 року, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, 16.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, що виданий приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 07.11.2016 року, номер витягу 45685701, стверджується, що нотаріусом заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 59763843.

Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_4, що також стверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію та місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, що набрало законної сили, встановлено факт будівництва і належності на праві приватної власності спадкового будинку батькам позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а після смерті їх матері ОСОБА_5, по 1/6 частині позивачам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Також судом встановлено, що після спливу шестимісячного строку позивачі звернулися до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, яким було заведено спадкову справу (номер справи у Спадковому реєстрі - 59763833) та повідомлено про неможливість видати на їхнє імя свідоцтва про право на спадщину на будинок № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, виданого на імя спадкодавця, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса від 12.10.2017 року № 49/01-16.

Як вбачається з вищевказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що забудовником житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгороді був ОСОБА_4, який ним було збудовано за час шлюбу разом з дружиною ОСОБА_5.

Також з виписки з рішення № 262 виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящих від 07.06.1972 року «Про прийом в експлуатацію індивідуальних будинків» вбачається факт затвердження акту прийому в експлуатацію індивідуального будинку ОСОБА_4.

Із висновку про реєстрацію домоволодіння від 24.07.1949 року за № 334 вбачається, що власником домоволодіння за адресою: вул. Руданського, № 16, м. Ужгород є ОСОБА_4.

Оскільки після смерті батька позивачів ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 4/6 частини житлового будинку № 16 по вул. Руданського в м. Ужгород Закарпатської області, суд вважає, що у порядку спадкування за законом за кожним з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є спадкоємцями його майна, слід визнати право власності по 2/6 частині на вказаний будинок з належними до нього прибудовами.

За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Право власності підлягає захисту від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У розумінні ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Відтак, враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивачі спадщину прийняли, таким чином, визнання права власності на житловий будинок за позивачами у порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, не порушує інтересів третіх осіб, а заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1267, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 213-215, 223, 233, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ужгородської міської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10 травня 2016 року, за кожним по 2/6 частині на житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Руданського, № 16.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик