Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________ Справа № 503/1370/17
Провадження №2/503/657/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позові вказав, що шлюб із ОСОБА_2 уклав 01 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із відповідачем.

Відносини з відповідачем не склалися, наразі припинені взагалі, тому просив позов задовольнити.

В судове засідання сторони не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без них.

Позивач позов підтримав. Відповідач позов визнала у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 01 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №443, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №171260, виданим 01 червня 2012 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка.

При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідач надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну заяву.

У разі визнання відповідачем позову, яке (визнання) має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі (п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Судом на підставі пояснень позивача, викладених ним у позовній заяві, встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між ними відсутні.

Подружжя не має бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений та зареєстрований 01 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №443, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача ОСОБА_2 залишити "Сафонюк".

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сопільняк О.М.