Справа № 642/7111/17
Провадження № 2-з/642/4/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бондаренка В.В.,

за участю секретаря Шаповал Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 15.11.2016р. по цивільній справі №642/7111/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, якою накладено арешт на ? частину нежитлових приміщень 1-го поверху №5 в літ.7 площею 106, 4 кв. м., №6,7,23-:-36 в літ.А-7 площею 395,7 кв. м., №8 в літ.А-7 площею 99,4 кв. м., що розташовані за адресою м. Харків, вул. Рибалко, будинок 56, що належать ОСОБА_4

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що арештовані відповідно до зазначеної ухвали нежитлові приміщення перебувають в іпотеці (іпотекодержателем є ОСОБА_1С.), яка забезпечує виконання за двома кредитними договорами №15/20-1029/2012 від 06.07.2012р., укладеним піж ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є заявник та ОСОБА_5 та №15/20-1028/2012 від 06.07.2012р., укладений піж ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є заявник, та ОСОБА_4. Зобовязання за кредитними договорами не виконуються позичальниками вже більше ніж 6 місяців, сума боргу складає понад 2165328,11 грн. Тому заявник як іпотекодержатель, ще до винесення ухвали про накладення арешту розпочав процедуру звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки відповідно до ст.ст.12,33 ЗУ «»Про іпотеку». Але внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, іпотекодержатель позбавлений належного йому права вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку», оскільки накладений на нерухоме майно арешт є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на таке майно відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також зазначив, що вжиті заходи забезпечення позову жодним чином не вплинуть на можливість позивача у справі у подальшому одержати задоволення своїх вимог за рахунок арештованого майна, оскільки в силу закону таке право належить іпотекодержателю. Крім того вказав на неспівмірність позовних вимог та вжитих заходів забезпечення позову, оскільки вартість майна більше ніж у три рази перевищує розмір вимог позивача.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

До судового засідання зявився представник ОСОБА_1, який просив задовольнити заяву та скасувати арешт з нежитлових приміщень, вказавши, що накладення арешту на майно порушую право ОСОБА_1 як іпотекодержателя.

Також до судового засідання зявився представник ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що для скасування заходів забезпечення позову немає жодних правових підстав, а ОСОБА_1 не являвся стороною по цивільній справі і не має відповідно права ставити питання про скасування арешту.

Інші учасники провадження до суду не зявилися, на думку суду їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів цивільної справи в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, в рамках якої ухвалою суду від 15.11.2016р. за клопотанням позивача забезпечено позов та накладено арешт на ? частину нежитлових приміщень 1-го поверху №5 в літ.7 площею 106, 4 кв. м., №6,7,23-:-36 в літ.А-7 площею 395,7 кв. м., №8 в літ.А-7 площею 99,4 кв. м., що розташовані за адресою м. Харків, вул. Рибалко, будинок 56, що належать ОСОБА_4.

Згідно матеріалів справи №642/7111/16-ц заявник ОСОБА_1 не є особою, яка приймала участь у цивільній справі, в рамках якої накладався арешт на майно в порядку забезпечення позову, який (арешт) на даний час він намагається скасувати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2017 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3О, ОСОБА_4 про стягнення коштів - задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 356 700 (триста п'ятдесят шість тисяч сімсот) грн. 00 коп., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. зобов'язань за договором поруки від 21 квітня 2014 року та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на корить державний судовий збір у розмірі 3 577 (три тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн. 00 коп. у рівних частках, тобто по 1 788 (одній тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 50 коп. з кожного. Рішення набрало законної сили.

Будь-яких даних про те, що в справі приймав участь ОСОБА_1 немає.

Змістовний аналіз положень ст.154 ЦПК України, яка регламентує процедуру скасування заходів забезпечення позову, свідчить про те, що із відповідною заявою може звернутися виключно особа, яка приймала участь у конкретній справі, в рамках якої таке забезпечення і було застосовано.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не являється стороною у справі чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є особою, що має право звернутись з відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2017р. по даній справі, апеляційна скарга ОСОБА_1 було відхилена, а ухвала Ленінського районного суду м. Харкова про забезпечення позову від 15 листопада 2016 року залишена без змін.

Так, відповідно до зазначеної ухвали Апеляційного суду Харківської області, що набрала законної сили, оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016р. не є перешкодою звернення стягнення на предмет іпотеки та не порушує прав ОСОБА_1, як іпотекодержателя.

Таким чином, встановлені зазначеною ухвалою обставини, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Натомість доказів виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27.03.2017р. матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 154, 293 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Ленінський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Бондаренко