Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Лемак О.В.,

при секретарі - Віраг Е.М.,

з участю :

представника позивача - Буришина В.В.,

представника відповідача - Субота М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

Свій позов мотивує тим, що вона є співвласником будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1. Починаючи з 1998 року право власності на будинковолодіння належало в рівних частках, у вигляді 1/3 кожному : ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. За вказаною адресою проживала починаючи з народження разом зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після смерті батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказану частку будинку успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2008 року. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її бабуся - ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 будинковолодіння. На момент смерті у даному будинку проживав її рідний батько ОСОБА_6 Вважає, що ОСОБА_6 за життя, на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину у порядку ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, однак документів які б свідчили про оформлення ним спадкового майна немає. Право власності на частку ОСОБА_5 після її смерті ніхто не оформляв. Зазначає, що оскільки вона є спадкоємцем всього належного майна за своїм батьком, то постало питання про отримання свідоцтва про право на спадкування на фактично успадковану ОСОБА_6 частку будинку та здійснення відповідної державної реєстрації права власності на цю частку.

Звернувшись до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право власності на спадщину їй було відмовлено з підстав відсутності документів, що посвідчували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Таким чином, належне їй право оформлення власності у порядку спадкування за померлою ОСОБА_5, має об'єктивні перешкоди у вигляді неможливості подання документів про факти, що існували та мають юридичне значення і від яких залежить зміст її права на власність у цьому будинку.

На підставі наведеного просить визнати за нею право власності на 1/3 частку будинку у порядку спадкування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, в рівних частках ОСОБА_5- жінка, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_6 - син, проживаючі в АДРЕСА_1, успадкували майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що стверджується копією дубліката свідоцтва про право на спадщину від 04.03.1988 року, за реєстровим №1-1665.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, що стверджується копією свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 виданого повторно 07.09.2007 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Закарпатським облдержархівом 25.09.2008 року, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області №3778 в книзі 37 за реєстровим номером 21997112.

Згідно повідомлення КП «АПБ» №189 від 27.04.2016 року рішенням Ужгородської міської ради від 27.05.1992 року за №75 «Про найменування вулиць, площ, набережних, провулків, мостів, скверів, парків, та мікрорайонів міста Ужгорода» вул. Горького, на відрізку від Доманинського моста до межі міста було перейменовано на вул. Доманинську.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 успадкувала за померлим батьком ОСОБА_6 1/3 частину житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.10.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-2278.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5, що стверджуєтеся свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 виданого повторно 15.05.2015 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 25.09.2008 року.

Позивач зверталася до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

З наявної в матеріалах справи відповіді №909/01-16 від 08.10.2015 року, Перша Ужгородська державна нотаріальна контора повідомила, що було заведено спадкову справу №492/07 за померлим ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_5 Спадкоємцем померлого є донька ОСОБА_3 Також позивачу повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів та згодою спадкоємців, у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії довідки ТОВ «Підзамок» №1511 від 10.10.2008 року, виданої ОСОБА_3 про те, що вона проживає в м. Ужгороді і зареєстрована АДРЕСА_1. Батько ОСОБА_6 до дня смерті проживав по вказаній адресі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Склад сім'ї складався : сестра - ОСОБА_4; чоловік сестри - ОСОБА_11; дружина - ОСОБА_7; племінниця - ОСОБА_12; племінник - ОСОБА_13; донька ОСОБА_3.

Позивачкою ставиться вимога про визнання права власності на 1/3 частини будинку, що була успадкована ОСОБА_6 від ОСОБА_5, яка також входила до спадкового майна, однак не може бути успадкована через відсутність правовстановлюючих документів на це майно складених на спадкодавця ОСОБА_6 та через невизнання цього відповідачем ОСОБА_4

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась до 01.01.2004 р. і строк її прийняття закінчився до цієї дати, то відповідно до правовідносин, що виникли між сторонами, необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

В силу положень ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Нормами чинного законодавства, які діяли на час відкриття спадщини було встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ( ст.549 ЦК УРСР).

В силу положень ст.529 ЦК УРСР спадкоємці за законом успадковують спадщину в рівних частках.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали разом на час смерті матері ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та продовжували проживати в даному будинку і після її смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_4 в силу ст. 549 ЦК УРСР є такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також керуючись нормами чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин, суд приходить до висновку, що кожен із спадкоємців, а саме, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідачка ОСОБА_4, після смерті матері ОСОБА_5 має право на отримання в порядку спадкування за законом 1/6 частини майна, що входило до складу спадщини.

Як вже зазначалось, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На теперішній час позивач не має можливості оформити спадкові права, що були успадкована ОСОБА_6 від ОСОБА_5, оскільки відсутні правовстановлюючі документи у спадкодавця.

Згідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання права.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 25, 328, 392, 1261 ЦК України, ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.