Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретарів Краснової І.В., Юдицького К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» третя особа Первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» про скасування наказу про звільнення поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу суд, -

учасники справи:позивач - ОСОБА_1;

представники відповідача ПрАТ «ВФ Україна»: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

представник третьої особи - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПрАТ «МТС Україна», що в послідуючому змінив назву на ПрАТ ВФ Україна» з позовом про визнання наказів №ЛС -1659 від 17.10.2016 р. «Про припинення трудового договору» та №ЛС-1691/2 від 31.10.2016 р. «Про внесення змін до наказу» нікчемними про припинення трудового договору №ЛС -1659, поновивши ОСОБА_1 на посаді експерта з продажу та обслуговування абонентів ( супервайзер) в ПрАТ «МТС Україна» стягнувши з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що з 18.10.2003 р. вона працювала в СП «Український мобільний зв»язок» на посаді експерта по роботі з абонентами Київської філії, з 3.09.2007 р. переведена на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів в послідуючому 1.12.2011 р. переведена на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів 1 кат., а з 02.09.2013 р. переведена на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів ( супервайзер).

За період її роботи на підприємстві СП «Український мобільний зв»язок» шляхом перетворення та перейменування стало називатися ЗАТ «Український мобільний зв»язок» , а в послідуючому ПрАТ «МТС Україна»

19.10.2016 р. вона була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, у зв»язку зі скороченням штату працівників, підставою для її звільнення послугував наказ по підприємству ПрАТ «МТС Україна» №ЛС -1659 від 17.10.2016 р. «Про припинення трудового договору».

В послідуючому в наказ про її звільнення було внесено зміни з врахуванням наданого листа непрацездатності та була змінена дата її звільнення з 19.10.2016 р. на 24.10.2016 р.

Своє звільнення позивач ОСОБА_1 вважає незаконним так як вважає, що роботодавець не виконав всі вимоги передбачені трудовим законодавством України, а саме перед звільненням зі сторони посадових осіб позивача здійснювався тиск на неї з вимогами звільнитися за сласним бажанням чи за згодою сторін, а після отримання відмови по підприємству 17.08.2016. було видано наказ №ОД/П-286.0 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розкладі ПрАТ «МТСУкраїна» та в цей же день було видано наказ №ЛС-1387 про «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення».

З наказом №ЛС-1387 позивача було ознайомлено 18.08.2016 р.

На думку позивача наказ «Про зміни в організаційній структурі та штатному розкладі ПрАТ «МТСУкраїна» є надуманим та таким, що не містить доказів щодо змін в організації виробництва і праці в ПрАТ «МТС Україна», а саме в даному наказі відсутній перелік посад, що підлягають скороченню, в тому числі не була вказана посада, яку вона обіймала на час звільнення.

На думку позивача по підприємстві не було проведено скорочення посад, а передбачалося розгрупування персоналу магазинів, в зв»язку з чим у відповідності до вимог ст..36 КЗпП дія трудового договору не припиняється.

Крім того наказ про її звільнення було видано 19.10.2016 р., в той момент коли вона перебувала на лікарняному , про що було повідомлено роботодавця 28.10.2016 р.

Також при звільненні відповідач порушив вимоги ст..252 КЗпП , а саме звільнив її як члена виборчого профспілкового органу - члена профкому первинної профспілкової організації працівників ПрАТ «МТС Україна» без наявної згоди на це виборного органу.

Також на думку позивача оспорюванні накази є нікчемними, так як підписані не Генеральним директором ПрАТ «МТС Україна» ОСОБА_7, а іншою особою.

В період часу з 18.08.2016 р по 24.10.2016 р. відповідач не надавав їй повний перелік вакантних посад, що відповідали її фаху та кваліфікації , а пропонував вакансії, що не відповідали її кваліфікації з гіршими умовами праці на які вона погодитися не могла.

Також при звільненні відповідач не врахував, що вона не використала 44 дні відпустки, чим порушив її право на відпочинок.

В ході судового розгляду позивач наполягала на задоволені позову повністю з обставин викладених в позовній заяві, додатково пояснюючи, що зміни до штатного розпису були внесені спеціально з метою її звільнення, але фактичного ніякого скорочення штату по підприємству не було, крім того на офіційному сайті відповідача постійно знаходяться оголошення про вільні вакансії та в період часу з серпня по жовтень місяць вона телефонувала за номерами телефонів, що були зазначені на офіційному сайті та на заміщення деяких вакантних посад вона проходила співбесіди, що відповідали її фаху та кваліфікації та за умовами праці були схожі з посадою з якої її було звільнено.

Звільнення її відбулося без погодження з профспілковим комітетом, а також свою позиції позивач обґрунтовує посиланням на штатний роклад від 01.06.2016 р.

Представники відповідача ПрАТ «ВФ Україна» в судовому засіданні категорично заперечували щодо задоволення позову, надавши до суду свої письмові заперечення, крім того обґрунтовуючи це тим, що підстав для його задоволення не має, звільнення ОСОБА_1 було здійснено у відповідності до вимог трудового законодавства України, остання до звільнення була попереджена за 2 місяці до її звільнення, ОСОБА_1 пропонувалися вакантні посади, крім того на момент прийняття рішення по підприємству та винесення наказу №ОД/П-286.0 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розкладі ПрАТ «МТС Україна» підприємству не було відомо про існування профспілкової організації, в зв»язку з чим не було погоджено з профспілковою організацію про скорочення штату та в тому числі і звільнення позивача по справі.

Роботодавець діяв в межах своїх прав та обв»язків визначених статутом та у відповідності до вимог чинного законодавства , обставини на які посилається позивач по справі, що на час її звільнення на підприємстві існували вакантні посади, що відповідали її фаху та кваліфікації не відповідає дійсності .

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 з обставин викладених в позовній заяві, додатково зазначаючи, що відповідачем грубо порушено вимоги трудового законодавства , звільнення відповідача було здійснено без погодження з профспілковою організацією та позивачу не були запропоновані всі вакантні посади, що були на підприємстві на час звільнення позивача по справі.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне, з що 22.01.2003 р. позивач ОСОБА_1 працює на підприємстві ( наказ при прийом на роботу від 21.01.2003 р. ( а.с. 6 т.1).

22.01.2003 р. з відповідач та позивач уклали безстроковий трудовий договір.

17.08.2016 р. по підприємству було видано наказ №ОД/П-286.0 «Про зміни в організаційній структурі та штатному розкладі ПрАТ «МТС Україна» з метою покращення бізнес - процесів та норм керованості, збереження балансу «ресурси - результат» та оптимізацію виробничих процесів, відповідно до якого в тому числі в межах Дирекції з продажу та абонентського обслуговування в підпорядкуванні начальника Відділу продаж масового ринку, Київ ліквідувати наступні структурні підрозділи : група київський магазин, Луначарського; група київський магазин, Кутузова; група білоцерківський магазин.

Про зміни в організаційній структурі та штатному розкладі ПрАТ «МТС Україна було видано лист погодження до наказу №ОД/П-286.0 ( а.с.90

Відповідно до штатного розпису ( а.с.83 т.1) станом на 17.08.2016 р. в групі київський магазин, Кутузова працювало 2 одиниці : експерт з продажу та обслуговування абонентів ( супервайзер) 1 од., посада яку займала позивач по справі та експерт з продажу та обслуговування абонентів 1 од.

Станом на 30.10.2016 р. вказані посади були скорочені.

Відповідно до наказу №ЛС -1387 від 17.08.2016 р. ОСОБА_1 була попереджена про майбутнє вивільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП 19.10.2016 р. та одночасно останній було запропоновано вакантні посади.

Відповідно до акту від 18.08.2016 р. ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з наказом та з вакантними посадами.

Тільки 20.09.2016 р. повідомила роботодавця про те, що на неї розповсюджується вимоги ст.. 252 КЗпП, так -як вона є членом профспілкової організації. ( а.с.91-94 т.1).

17.10.2016 р. було видано наказ №ЛС-1659 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі ст..40 п.1 КЗ пП з 19 жовтня 2016 р. з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та з врахуванням не використаних 44 днів відпустки.

Відповідно до листа непрацездатності ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 18.10.2016 р. по 22.10.2016 р. ( а.с.97).

31.10.2016 р. було видано наказ №ЛС-1691/2 про внесення змін до наказу №ЛС -1659 від 17.10.2016 р. , відповідно до якого днем звільнення ОСОБА_1 є 24 жовтня 2016 р. ( а.с.100 т.1)

Статтею 42 Кодексу передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Також статтею 42-1. КЗпП України передбачено, що працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Відповідно до п.п. 19 ППВСУ від 6.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 слідує , що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Як убачається з матеріалів справи на адресу відповідача третя особа подала лист ( а.с.109 т.1) , в якому повідомила , що працівники ПрАТ «МТС України» об»єдналися в профсоюз, який створено 30.06.2016 р. та відповідно до даного листа ОСОБА_6 є головою, а ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є членами профкому.

Будь - яких додатків до вказаного листа надано не було.

Статтею 252 КЗпП також визначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень.

Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі у зв'язку із станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законом передбачена можливість звільнення з роботи чи служби). Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків або за власним бажанням, за винятком випадків, якщо це пов'язано із станом здоров'я.

Також статтею 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу.

Легалізація всеукраїнських профспілок та їх об'єднань, інших профспілок та їх об'єднань здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Для легалізації профспілок, об'єднань профспілок їх засновники або керівники виборних органів подають заяви. До заяви додаються статут (положення), протокол з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки з рішенням про його затвердження, відомості про виборні органи, наявність організацій профспілки у відповідних адміністративно-територіальних одиницях, про засновників об'єднань.

На підставі поданих профспілкою, об'єднанням профспілок документів легалізуючий орган у місячний термін підтверджує заявлений статус за ознаками, визначеними статтею 11 цього Закону, включає профспілку, об'єднання профспілок до реєстру об'єднань громадян і видає профспілці, об'єднанню профспілок свідоцтво про легалізацію із зазначенням відповідного статусу.

Легалізуючий орган не може відмовити в легалізації профспілки, об'єднання профспілок.

У разі невідповідності поданих документів профспілки, об'єднання профспілок зазначеному статусу легалізуючий орган пропонує профспілці, об'єднанню профспілок надати додаткову документацію, необхідну для підтвердження статусу.

Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею.

Профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Профспілка, її організації, об'єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов'язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

За подання на легалізацію недостовірних відомостей особи, які їх підписали, несуть відповідальність згідно із законом.

Як убачається з матеріалів справи на адресу відповідача від голови Первинної профспілкової організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» ОСОБА_6 тільки 4 жовтня 2016 р. надійшов протокол установчих зборів первинної профспілкової організації працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» надано повідомлення, що первинна профспілкова організація ПрАТ «МТС Україна(Водафон)» керується статутом Професійної спілки працівників зв»язку України, також надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого Первинна профспілкова організація ПрАТ «МТС Україна (Водафон)» була внесена до реєстру 6 серпня 2016 р.

Відповідно до листа Професійної спілки працівників зв»язку України адресованого на адресу генерального директора ПрАТ «МТС Україна» від 20 вересня 2016 р., вбачається , що рішенням президії ЦК Профспілки від 07.07.2016 р. первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» взята на профспілковий облік, включена до складу організаційних ланок профспілки працівників зв»язку України та діє на підставі статуту Профспілки , тобто Первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» взята на професійний облік ще до її реєстрації Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підставі викладеного суд ставиться критично до посилань позивача, що її було звільнено з порушенням вимог ст.. 252 КЗпП Українги, так -як на думку суду Первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» не пройшла встановлену законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» легалізацію .

Крім того свою правову позицію позивач обґрунтовує посиланням на штатний розпис від 1 червня 2016 р. , в який було внесено зміни штатними розписами від 18.08.2016 р. та 19.10.2016 р.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача, що наказ про її звільнення було підписано не уповноваженою на те особою, так -як в матеріалах справи є наказ №ОД/П-177.1 від 18.05.2016 р. про делегування права підпису, підписаний генеральним директором ОСОБА_7 ( а.с.122 т.1), даний наказ на момент розгляду справи був чинний та у встановленому законом порядку не оспорював ся.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач при звільненні позивача ОСОБА_9 дотримався вимог трудового законодавства України в зв»язку з чим позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в хорді судового розгляду..

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.. . 76- 82,280-283 ЦПК України ст. 40, 247,252 КЗпП України, Постановою №9, від 6 листопада 1992 року ПВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" , Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» третя особа Первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)» про скасування наказу про звільнення поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 29 грудня 2017 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: 02154, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; тел.. НОМЕР_2

Відповідач - ПрАТ «ВФ Україна» , адреса: 01601 м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

Третя особа - Первинна профспілкова організація працівників ПрАТ «МТС Україна ( Водафон)», адреса місця знаходження: 02093 м. Київ, вул. Бориспільська, буд.37, кв.24 тел.

Суддя: