АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6433/17 Головуючий 1 інст. - Теслікова І.І.
Справа № 646/3932/17 Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В червні 2017 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини після її баби ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід ОСОБА_6, який на день смерті проживав з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1. Єдиний син спадкодавця та її батько - ОСОБА_7 помер до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4, тому вона є спадкоємицею першої черги після свого діда за правом представлення на підставі частини 1 статті 1266 ЦК України. Спадщину після свого діда ОСОБА_6 вона прийняла, звернувшись з відповідною заявою у встановлений строк до Першої Харківської державної нотаріальної контори.

Листами від 21 лютого 2017 року № 608/02-14 та від 12 квітня 2017 року №1443/02-14 Перша Харківська нотаріальна контора їй повідомила, що за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 звернулася спадкоємиця за заповітом ОСОБА_2.; за видачею свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_5 звернулася спадкоємиця за заповітом ОСОБА_6 - ОСОБА_2. Крім того, їй запропоновано надати документи на підтвердження родинного зв'язку з померлою ОСОБА_5 та докази щодо прийняття спадщини.

Позивач вказує, що на час відкриття спадщини після смерті її баби - ОСОБА_5 вона була малолітньою, їй не виповнилося 12 років, разом з померлою вона не проживала, а тому вступити в управління або володіння спадковим майном не могла у зв'язку з відсутністю процесуальної дієздатності. Про право на прийняття спадщини вона дізналася з листа Першої Харківської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2017 року.

ОСОБА_8 - представник ОСОБА_2 в задоволені позову просила відмовити, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв її чоловік ОСОБА_6 Окрім ОСОБА_6, до його смерті в 2016 році, із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_5 ніхто із спадкоємців не звертався, а тому строк на прийняття спадщини після останньої сплив, підстав для його продовження немає.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що суд не витребував спадкової справи із нотаріальної контори, що є обов'язковим для даної категорії справ; позивачем наведені підстави поважності пропуску подання заяви про прийняття спадщини, які суд безпідставно не прийняв до уваги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_1 (повторне) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками останньої є ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ( а. с. 6).

Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, а. с. 4).

Таким чином ОСОБА_6 є дідом позивача, а ОСОБА_5 бабою.

ОСОБА_7, який є батьком позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, а. с. 4).

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 квітня 1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний НОМЕР_4, згідно з розпорядженням від 07 квітня 1998 року № 18082. Право власності на нерухоме майно зареєстровано Державним Комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 1998 року, записано в реєстрову книгу за № П-9-7906 (а. с. 33).

ОСОБА_5, яка є бабою позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (повторне Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, а. с. 5).

Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК України в редакції 1964 року (яка діяла на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновителі), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини ОСОБА_5

Відповідно до листа завідуючої Першої Харківської державної нотаріальної контори Цуканової О.В. від 12 квітня 2017 року № 1443/02-14 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_6, оскільки на час смерті проживав разом з спадкодавцем, але не оформив свої спадкових прав.

ОСОБА_6, який є дідом позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6, а. с. 3).

Відповідно до статтей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених 1259 цього Кодексу (стаття 1266 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 1 статті 1266 ЦК України).

Однак, згідно із Заповітом, посвідченим 16 травня 2006 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Харченко Л.А. за реєстровим номером 7-667, ОСОБА_6 все своє майно заповів ОСОБА_2Оскільки ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини ОСОБА_5, а спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла спадкоємиця за заповітом ОСОБА_2., підстав продовження позивачу строку для її прийняття немає.

Свідоцтво про право власності на житло та Заповіт ОСОБА_6 недійсними в установленому законом порядку не визнані.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права (пункти 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року - змінити в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

Л.А. Швецова