У х в а л а

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шпитковська Сабіна Валеріївна, ОСОБА_8, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договорів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 12 квітня 2017 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

11 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 218, частини другої статті 1047, статті 1051 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи зазначену підставу подання заяви про перегляд вказаного судового рішення заявниця посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня і 30 жовтня 2013 року, 11 березня і 13 травня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 12 квітня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав, передбачених статтею 234 ЦК України, для визнання договору позики від 17 серпня 2012 року фіктивним, а відповідно і визнання недійсними договору іпотеки та витребування майна з огляду на те, що за укладеним сторонами договором сторони мали на меті досягти певних правових наслідків щодо повернення коштів, цей договір нотаріально посвідчений, а передача коштів підтверджена відповідними розписками.

Разом з тим в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі правові висновки:

- суд касаційної інстанції, направивши справи на новий судовий розгляд до судів першої та апеляційної інстанцій, указав на порушення ними норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справ (ухвала від 23 січня 2013 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та ухвали від 30 жовтня 2013 року і 13 травня 2015 року);

- суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з тим, що позивач не довів існування між сторонами правовідносин за договором позики, оскільки не надав ні оригіналу боргової розписки, ні письмового підтвердження того, що відповідач повернув частину боргу, тобто визнавав цей борг (ухвала від 11 березня 2015 року).

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шпитковська Сабіна Валеріївна, ОСОБА_8, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договорів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк