Справа №587/755/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1324/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Арістей»

про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

23 березня 2017 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду з вищезазначеним позовом і свої вимоги мотивував тим, що 5 січня 2005 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Арістей» було укладено договір оренди землі, зареєстрований 30 червня 2005 року у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 38. Згідно вказаного договору відповідачу було передано в оренду земельна ділянка загальною площею 3,8551 га, у тому числі риллі 3,2816 га, сіножатей 0,5735 га, розташована на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області. 24 червня 2011 року сторони за договором уклали Додатковий договір. 3 квітня 2012 року ОСОБА_5 помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 перейшло право власності на земельні ділянки, які знаходяться в оренді у відповідача. Відповідно до п.38 у договорі оренди від 5 січня 2005 року визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов договору або його розірвання. Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, але відповіді на його запит не надійшло і земельна ділянка позивачу не повернута. Тому просив ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі від 5 січня 2005 року та додатковий договір до нього від 24 червня 2011 року які були укладені між ОСОБА_5 та ТОВ «Арістей».

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що умовами укладеного між відповідачем та спадкодавцем договору оренди було передбачено розірвання договору оренди землі у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а тому судом безпідставно було відмовлено в задоволенні його позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2005 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Арістей» був укладений договір оренди землі, зареєстрований 30 червня 2005 року Сумським районним відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» (арк.с. 6-7).

Згідно вказаного договору відповідачу передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3,851 га, у тому числі ріллі - 3,2816 га, сіножатей - 0,5735 га, розташована на території Степанівської селищної ради. Строк оренди складав 10 років.

Земельна ділянка була передана ТОВ «Арістей» та прийнята відповідачем в оренду згідно приймання - передачі земельної ділянки від 04.07.2005 (ар. с. 8).

24 червня 2011 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Арістей» був укладений додатковий договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 12 листопада 2012 року у відділі Держкомзему у Сумському районі (арк. с. 9).

Відповідно до п. 1.2 додаткового договору строк дії договору 14 років з моменту державної реєстрації додаткового договору, з урахуванням ротації культур.

Відповідно до п.38 договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

03 квітня 2012 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. с. 13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 17.05.2016 року, спадкоємцем на земельні ділянки є його син ОСОБА_3 Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельних ділянок загальною площею 3,8551 га, що розташовані на території Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (арк. с. 17).

Також встановлено, що після оформлення спадщини ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Арістей» із повідомленням про розірвання дії договору оренди земельної ділянки на підставах п. 38 спірного договору, посилаючись на перехід права власності до нього як на підставу розірвання договору (арк. с. 21).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що, оскільки сторони, укладаючи договір, відступили від положень Закону України «Про оренду землі», зазначивши в договорі, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, то в даному випадку мають застосовуватися норми цивільного законодавства, що регулюють договірні відносини. Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами, однак положення укладеного між сторонами договору оренди землі не мають пріоритету над нормами цивільного законодавства і мають відповідати їм, отже, спір між сторонами має вирішуватися з врахуванням положень загальних норм цивільного законодавства, а саме ст. ст. 792,629, 525, 651 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 вказаного закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. ст. 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку, на який його було укладено; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до змісту ст. 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У пункті 37 спірного договору оренди земельної ділянки зі змінами, внесеними додатковою угодою, передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Разом з тим, згідно з п. 38 спірного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (арк. с. 6-7).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість посилання судом у рішенні на ч.1 ст.764 ЦК України, оскільки, як вже було зазначено, спеціальним законом, що регулює відносини щодо оренди землі є Закон України «Про оренду землі». Згідно з положеннями ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» не передбачено припинення (закінчення) договору оренди у випадку смерті орендодавця, а тому спірний договір оренди землі продовжив свою дію і після смерті орендодавця, а відповідно до цього і не поновлювався на новий строк про що помилково зазначено в оскаржуваному рішенні місцевого суду.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що оскільки при укладенні договору оренди землі сторони погодили у пункті 38 договору таку підставу розірвання договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 ґрунтується на неповному з'ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У звязку із задоволенням апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне відповідно до вимог передбачених ст.88 ЦПК України вирішити питання про відшкодування позивачу понесених ним судових витрат у справі та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 640 грн. 00 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 704 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Розірвати договір оренди землі від 5 січня 2005 року укладений між померлим 3 квітня 2012 року ОСОБА_5 і Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ», зареєстрований 30 червня 2005 року у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 38 та додатковий договір до нього від 24 червня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Сумському районі 12 листопада 2012 року за № 08469.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІСТЕЙ» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 640 грн. 00 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 704 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -