Справа № 442/2091/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/6888/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред` явлення позову до суду, тобто з 16.03.2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року доповнено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вказано : Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред»явлення позову до суду, тобто з 16.03.2017 року.

Стягувати з ОСОБА_2, 05.02.1996року народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду, тобто з 16.03.2017 року.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу. Вказує, що суд не звернув уваги і не надав належної правової оцінки тій обставині, що він офіційно не працевлаштований. Зазначає, що готовий сплачувати аліменти на доньку у розмірі 713 грн. Заперечує стягнення аліментів у розмірі 1000грн на утримання позивачки, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, де зазначено що право на аліменти у дружини виникають за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказує, що суд не обґрунтував жодним належним та допустимим доказом висновок про стягнення аліментів на утримання дружини та не дослідив усіх фактичних обставин справи.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року змінити та постановити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 з 1000грн до 713 грн щомісячно. В частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2015 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.4)

Відповідно до довідки про склад сім'ї від 15.03.2017 року донька проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 на вул. Є.Коновальця 15/3, в м. Дрогобичі та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що відповідач є працездатною особою, а відповідно має обовязок брати участь в утриманні своїх малолітньої дитини, тому вирішив стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття .

Колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

У відповідності до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обовязку у батьків.

Частиною першою ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей.

При ухваленні рішення суд вірно врахував те, що згідно із ст.181 ч.3, ст.184 ч.1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід.

Доводи апелянта про те, що він на даний час він не працює, колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не стверджує про відсутність можливості працевлаштуватися та не позбавляє його обов'язку сплачувати аліменти на утримання дітей.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він не в змозі сплачувати аліменти в згаданому розмірі оскільки не працює, не є підставою для зменшення розміру аліментів з 1000 грн. до 713 грн., так як останнім ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не представлено жодного доказу на підтвердження скрутного матеріального становища чи зазначення іншої обставини, що має істотне значення для визначення розміру аліментів.

Районний суд правильно застосував положення ст.ст. 180-182 СК України та дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дослідивши докази у справі та надавши їм належну оцінку відповідно до вимог закону визначаючи стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на дитину, обґрунтовано виходив із засад справедливості, розумності та керувався ч.1 ст. 184 СК України, врахувавши матеріальне становище відповідача.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає вимогам матеріального закону.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з вимогами ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, то апелянт просить змінити рішення суду від 10 травня 2017року, однак апеляційну скаргу на додаткове рішення як це перебачено законом не подав, тому додаткове рішення колегією суддів у відповідності до вимог ст.367 ЦПК України не пеглядається.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді