Справа № 562/2539/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2017 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мичка І.М.

при секретарі Дацишиній Р.В.

за участю сторін по справі та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності їй спільно із ОСОБА_3 належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка розташована по вул. Центральній,81 в с.Новомильськ Здолбунівського району Рівненської області, як співласникам житлового будинку №81 по вул. Центральній в с.Новомильськ Здолбунівського району Рівненської області

У грудні 2016 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності, на підставі якої було зареєстровано право власності на окремі земельні ділянки, зокрема за позивачкою було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1207 га, кадастровий номер якої :01:001:0497, а за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1293 га, кадастровий номер якої :01:001:0498.

17 грудня 2016 року ОСОБА_3 було відчужено свою частину будинку (55/100 частин) та земельну ділянку на користь відповідачки ОСОБА_2, з якою 09 березня 2017 року позивачкою було укладено договір поділу житлового будинку, що є спільною частковою власністю, на підставі якого зареєстровано два окремі домоволодіння та присвоєні окремі поштові адреси.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 незаконно користується проходом (проїздом) по її земельній ділянці, оскільки договору сервітуту вона із відповідачкою не укладала.

Просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1207 га, кадастровий номер якої :01:001:0497 шляхом заборони проїзду (проходу) ОСОБА_2 та членів її сім'ї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в переліку обмежень у використанні земельної ділянки, який є в технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в межах с.Новомильськ вул.Центральна,81 на території Копитківської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, зазначено земельний сервітут на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху площею 0,0080 га. Зазначив, що це сервітут позначений і на кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_1, який теж знаходиться в цій же технічній документації. Крім цього представник відповідача надав суду Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.08.2017 року №НВ-017, відповідно до якого вказані відомості про земельний сервітут на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху площею 0,0080га, строк дії безстроковий, підстава для встановлення Земельний кодекс України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що технічну документію стосовно поділу земельної ділянки замовляв він у ФОП ОСОБА_5, договору сервітуту з ОСОБА_1 не підписував.

Свідок державний реєстратор відділу у Здолбунівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_6 суду показала, що нею 16 серпня 2017 року внесені зміни до Державного земельного кадастру, зокрема відомості про сервітут, на підставі технічної документції із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту.

Свідок ФОП ОСОБА_5 суду показав, що ним на замовлення ОСОБА_3 було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в межах с.Новомильськ вул.Центральна,81 на території Копитківської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Договорів сервітуту ним не розроблялися і до технічної документації не докладалися.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, у грудні 2016 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу вказаної земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності, на підставі якої було зареєстровано право власності на окремі земельні ділянки, зокрема за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1207 га, кадастровий номер якої :01:001:0497, а за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1293 га, кадастровий номер якої :01:001:0498. В даній технічній документації є перелік обмежень щодо використання земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0080га як сервітут право проїзду транспортним засобом по наявному шляху.

17 грудня 2016 року ОСОБА_3 було відчужено свою частину будинку (55/100 частин) та земельну ділянку на користь відповідачки ОСОБА_2, з якою 09 березня 2017 року позивачкою було укладено договір поділу житлового будинку, що є спільною частковою власністю, на підставі якого зареєстровано два окремі домоволодіння та присвоєні окремі поштові адреси.

Відповідно до ч.1ст.401 ЦК Україниправо користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частина 1 ст. 402 ЦК України передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Частина 1 ст. 404 ЦК України, встановлює способи встановлення, в тому числі, можливостей земельного сервітуту, серед яких: право проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Крім того, за приписами ч.2 ст. 404 ЦК України, особа має право вимагати встановлення земельного сервітуту не лише від власника іншої земельної ділянки, а й від володільця.

Відповідно до вимог ст. 98 Земельного Кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Згідно ч. 4 цієї жстатті Земельного Кодексу України, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 Земельного Кодексу України визначено наступні види земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 Земельного Кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації нерухомого майна. Проте, відповідачем не надано суду Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію сервітуту. Навпаки, в матеріалах справи є наявною Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №79281914 відповідно до якої відомості про державну реєстрацію обтяжень стосовно земельної ділянки ОСОБА_1 відсутні.

Згідно ст. 101 ЗК України, власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

За змістом ст. 103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Крім того, чинним законодавством передбачено, що право проходу та проїзду на транспортних засобах є різними видами земельних сервітутів, а тому встановлення щодо земельної ділянки одного з них не означає можливість використання цієї земельної ділянки власником чи користувачем сусідньої земельної ділянки з іншою метою.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 та її сім'я користуються земельною ділянкою позивачки і для проходу, хоча в технічній документції такого сервітуту не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0,1207 га кадастровий номер якої :01:001:0497 шляхом заборони проїзду

(проходу) ОСОБА_2 та членів її сім»ї по земельній ділянці яка належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2017 року

Суддя: