Провадження № 22-ц/783/3533/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представників апелянта - Литвинюк І.М., Сарнавської Т.І.,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий лицар» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий лицар» до ОСОБА_4 третя особа - підприємство об»єднання громадян «Розквіт» про визнання недійсним договору про спільну діяльність, визнання недійсною третейської угоди від 03 грудня 2008 року, визнання недійсним та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» по справі № ПВ - 128-12/08 від 30 грудня 2008 року про скасування права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ТзОВ «Старий Лицар» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: Підприємство об'єднання громадян «Розквіт», про визнання недійсним договору про спільну діяльність, визнання недійсною третейської угоди від 03.12.2008 р., визнання недійсним та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» по справі № ПВ - 128-12/08 від 30.12.2008 р., скасування права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2017 року позовну заяву ТзОВ «Старий Лицар» до ОСОБА_4, третя особа: Підприємство об'єднання громадян «Розквіт» про визнання недійсною третейської угоди від 03.12.2008 р. та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» по справі № ПВ - 128-12/08 від 30.12.2008 року - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ТзОВ «Старий лицар» оскаржив таку в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною, необґрунтованою.

Покликаючись на приписи ст. 114 ЦПК України зазначає, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, в порядку виключної підсудності пред»являються за місцемзнаходження цього майна або основної його частини. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції вважає, що дана справа підсудна Личаківському районному суду м. Львова. Проте суд не взяв до уваги те, що позивачі вже зверталися з даним позовом в Личаківський районний суд м. Львова, однак, ним постановлена ухвала про повернення позовної заяви позивачу, для подання до належного суду, яка ухвалою апеляційного суду залишена без змін.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцезнаходження третейського суду, рішення якого оскаржується не знаходиться на території Шевченківського району м. Львова, а віднесено до території Личаківського району, дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Львова. При цьому, районний суд вказав на те, що оскарження рішення третейського суду можливе не шляхом пред'явлення позову, а подачі заяви в порядку, передбаченому ст. 389-1 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивачем об'єднано декілька позовних вимог, а саме: про визнання недійсним договору про спільну діяльність, визнання недійсним третейської угоди, скасування рішення третейського суду та скасування права власності на нерухоме майно.

Оскільки дві із цих позовних вимог, зокрема, вимога про визнання недійсним договору про спільну діяльність та вимога про скасування права власності на нерухоме майно виникають з приводу нерухомого майна, до них застосовуються правила про виключну підсудність, передбачені в ст. 114 ЦПК України (в редакції 2004 року). Враховуючи те, що нерухоме майно, щодо якого виник спір знаходиться на території Шевченківського району м. Львова, розгляд цього спору є підсудним Шевченківському районному суду м. Львова.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, формою звернення до суду з вимогою скасувати рішення третейського суду є не позовна заява, а заява про скасування рішення третейського суду, вимоги щодо форми та змісту якої передбачені в ст. 389-2 ЦПК України (в редакції 2004 року). При цьому, за правилами ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України (в редакції 2004 року) така заява подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом. Проте, як убачається з матеріалів справи такий розгляд не відбувався на території на яку поширюється юрисдикція Шевченківського районного суду м. Львова, що виключає можливість її розгляду та вирішення даним судом.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним третейської угоди, то в даному випадку застосовуються правила про підсудність, передбачені ст.ст. 109, 110 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі з такими позовними вимогами, суду, з метою забезпечення права позивача на розгляд його справи належним судом, з урахуванням вимог ст.ст. 15, 16, 109, 110, 114 та 115 ЦПК України, слід було відкрити провадження у справі в частині вимог, які підсудні Шевченківському районному суду м. Львова, а в іншій частині постановити ухвалу про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

При новому розгляді суду слід звернути увагу на те, що починаючи з 15 грудня 2017 року набрав чинності ЦПК України (в редакції 2017 року), за приписами ч. 2 ст. 23 якого справи щодо оскарження рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Не врахувавши наведеного вище, районний суд дійшов передчасного висновку про повернення позивачу позовної заяви.

За таких обставин оскаржувану ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Старий лицар» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2017 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2017 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.