справа № 361/2531/17
провадження № 4-с/361/35/17
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Родовід Банк про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Відділ УДВС) від 17 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52653269 з примусового виконання виконавчого листа № 361/8375/13-ц, виданого 28 вересня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Родовід Банк (далі ПАТ Родовід Банк або ОСОБА_4) суми боргу.

В обґрунтування скарги зазначав, що 17 жовтня 2016 року постановою державного виконавця Відділу УДВС відкрито виконавче провадження № 52653269 з примусового виконання виконавчого листа № 361/8375/13-ц, виданого 28 вересня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ПАТ Родовід Банк заборгованості за кредитним договором, зі змістом якої він ознайомився 13 квітня 2017 року. Дана постанова державним виконавцем винесена всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, оскільки до заяви про відкриття виконавчого провадження Банком не було додано квитанцію про сплату авансового внеску, у матеріалах виконавчого провадження така квитанція відсутня.

Вважає, що оскільки заява стягувача ПАТ Родовід Банк від 04 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження за вих. № 13-11-б.б/5038 до Відділу УДВС надійшла 12 жовтня 2016 року державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист стягувачу без прийняття його до виконання, у звязку з ненаданням Банком підтвердження сплати ним авансового внеску. Крім того, зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження розмір виконавчого збору дорівнює розміру суми заборгованості, що не відповідає вимогам ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, якою встановлено, що виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута.

Оскільки постанова державного виконавця від 17 жовтня 2016 рокупро відкриття виконавчого провадження № 52653269 прийнята зпорушенням норм матеріального права, вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник заявника ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд вимоги скарги задовольнити.

Представник Відділу УДВС ОСОБА_6 у суді скаргу не підтримав та пояснив, що заяву про відкриття виконавчого провадження стягувач ПАТ Родовід Банк до Відділу УДВС направив поштою 04 жовтня 2016 року до набрання чинності Законом України Про виконавче провадження у новій редакції, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті.

Оскільки заяву про відкриття виконавчого провадження стягувачем подано до набрання чинності 05 жовтня 2016 року Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, для застосування державним виконавцем положень цього Закону та повернення виконавчого листа стягувачу у звязку з несплатою ним авансового внеску не було. Помилково зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження сума виконавчого збору не є підставою для скасування даної постанови, оскільки така помилка може бути усунена шляхом винесення державним виконавцем постанови про виправлення описки. Скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, тому задоволенню вона не підлягає.

Представник заінтересованої особи ПАТ Родовід Банк ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, подала до суду заперечення на скаргу, у яких зазначала, що заяву про відкриття виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року за вих. № 13-11-б.б/5038 Банком до Відділу УДВС направлено 04 жовтня 2016 року під час дії Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, положення якого сплати авансового внеску не передбачали. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Постанова державного виконавця від 17 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованості за кредитним договором є законною та скасуванню не підлягає, оскільки виконавчий лист предявлений до виконання під час дії закону, який сплати авансового внеску стягувачем при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження не вимагав. Просила суд розглянути справу за відсутності представника Банку та у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

28 вересня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року видано виконавчий лист у цивільній справі № 361/8375/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ Родовід Банк заборгованості за кредитним договором № 77.2/ІЖ-006.08.1 від 21 січня 2008 року в розмірі 253820,73 доларів США та 304891 грн. 56 коп.

04 жовтня 2016 року стягувачем ПАТ Родовід Банк здано на пошту адресовану Відділу УДВС заяву про відкриття виконавчого провадження за вих. № 13-11-б.б/5038 про стягнення із ОСОБА_3 суми боргу, до якої додано оригінал зазначеного виконавчого листа.

Вказана заява ПАТ Родовід Банк до Відділу УДВС надійшла 12 жовтня 2016 року.

17 жовтня 2016 року державним виконавцем Відділу УДВС ОСОБА_8 на підставі даної заяви стягувача ПАТ Родовід Банк від 04 жовтня 2016 року та зазначеного виконавчого листа № 361/8375/13-ц від 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52653269 по примусовому виконанню цього виконавчого листа.

Не погоджуючись з даною постановою боржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати цю постанову державного виконавця незаконною і скасувати її, посилаючись на те, що ПАТ Родовід Банк всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності із 05 жовтня 2016 року, до заяви про відкриття виконавчого провадження не додано квитанцію про сплату стягувачем авансового внеску.

У ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення цього конституційного положення Конституційним Судом України наведено у Рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, у якому зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За змістом ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

У Рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі № 1-16/2001 Конституційний Суд України зазначив, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов також своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема у ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Судом встановлено, що стягувачем ПАТ Родовід Банк заяву від 04 жовтня 2016 року за вих. № 13-11-б.б/5038 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 361/8375/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 28 вересня 2016 року, стягувачем до відділення Укрпошти Київ-70 здано 04 жовтня 2016 року, що підтверджується реєстром відправлених рекомендованих листів з К-70, на якому є штемпель Укрпошти про прийняття цієї заяви, датований 04 жовтня 2016 року, з якого також видно, що у переліку листів за № 9, направлених на адресу Відділу УДВС (місто Київ, вулиця Ярославська, 5/2) вказана заява за вих. № 13-11-б.б/5038, штрих-код цього рекомендованого листа 29275672; квитанцією про оплату Банком відправки рекомендованих листів від 04 жовтня 2016 року, виданою відділенням Укрпошти Київ-70 (місто Київ, вулиця Борисоглібська, 17/1); конвертом рекомендованого листа зі штрих-кодом 29275672, який на адресу Відділу УДВС направлений 04 жовтня 2016 року (а. с. 81, 82, 91).

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що датою подачі стягувачем ПАТ Родовід Банк заяви про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28 вересня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості за кредитним договором вважається саме 04 жовтня 2016 року, оскільки у цей день дана заява здана на пошту стягувачем.

На момент подачі 04 жовтня 2016 року стягувачем ПАТ Родовід Банк вказаної заяви про відкриття виконавчого провадження діяв Закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, норми якого сплати стягувачем авансового внеску при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження не передбачали.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виданого судом виконавчого листа.

У ч. 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, який вступив дію з 05 жовтня 2016 року, тобто на наступний день після подачі ПАТ Родовід Банк заяви про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3 суми боргу, встановлено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

У поданих запереченнях на скаргу державний виконавець Відділу УДВС ОСОБА_8 зазначала, що оскільки згідно із штемпелем на поштовому конверті заява ПАТ Родовід Банк про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості до Відділу УДВС направлена 04 жовтня 2016 року, підстав для застосування нею Закону України Про виконавче провадження у редакції, що набрала чинності з 05 жовтня 2016 року та повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття у звязку з несплатою авансового внеску, не було, тому 17 жовтня 2016 року нею відкрито виконавче провадження з примусового виконання предявленого Банком виконавчого листа від 28 вересня 2016 року. Помилково зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження сума виконавчого збору не є підставою для скасування такої постанови, оскільки може бути виправлена шляхом винесення постанови про виправлення описки.

Згідно із ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом положень ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, чинного на момент розгляду скарги, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У ч. 3 ст. 387 ЦПК України встановлено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що державний виконавець Відділу УДВС ОСОБА_8 при розгляді заяви ПАТ ОСОБА_4 від 04 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 361/8375/13-ц від 28 вересня 2016 року та винесенні 17 жовтня 2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 52653269 обґрунтовано керувалася нормами Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, який був чинним станом на 04 жовтня 2016 року на день подачі стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження та сплати авансового внеску при подачі такої заяви не передбачав, суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 52653269 від 17 жовтня 2016 року державним виконавцем Відділу УДВС ОСОБА_8 винесена відповідно до вимог закону, тому скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Доводи представника заявника ОСОБА_5 про те, що згідно із п. п. 2, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, чинного на день винесення державним виконавцем оскаржуваної заявником постанови, застосуванню підлягали норми саме цього Закону, яким передбачено обовязковість сплати стягувачем авансового внеску, суд до уваги не приймає з наведених вище мотивів.

У ході розгляду цієї справи 21 липня 2017 року державним виконавцем Відділу УДВС ОСОБА_9 у виконавчому провадженні № 52653269 винесено постанову про виправлення помилки у постанові про відкриття даного виконавчого провадження від 17 жовтня 2016 року та зазначено вірну суму виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_3, тому посилання заявника на те, що у цій постанові державним виконавцем вказано невірний, завищений розмір виконавчого збору, не є підставою для скасування даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60, 209, 210, 212 215, 383 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Родовід Банк про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.