Справа № 128/346/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О., без участі учасників судового процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. м Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Вінницького районного суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач є рідними братами.

Вказує, що їх мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р, яка за своє життя залишила заповіт, відповідно до умов якого заповіла земельну ділянку (пай), яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області площею 1,38га , - позивачу ОСОБА_2

Зазначає, що право власності матері ОСОБА_5 на зазначену земельну ділянку, на яку відкрилась спадщина , підтверджується копією Державного акту на право власності на землю.

Вказує, що після смерті матері позивач бажав прийняти спадщину на зазначену вище земельну ділянку, а брат, ОСОБА_3, - на будинок, тому він подав до Вінницької районної державної нотаріальної контори через сільську раду, де проживає, заяву про відмову від прийняття спадщини.

Зазначає, що він не хотів відмовлятися від прийняття всієї спадщини, а лише від прийняття у спадщину будинку, а хотів прийняти у спадщину на земельну ділянку.

Оскільки він подавав таку заяву через сільську раду, а не особисто нотаріусу, йому не було роз'яснено нотаріусом правових наслідків такої відмови.

Зазначає, що враховуючи його юридичну необізнаність, було написано , що він відмовляється від прийняття спадщини, але не було вказано, що така відмова стосується лише прийняття будинку як спадщини за законом, та не стосується земельної ділянки, яку заповідала йому мати за заповітом.

Просить суд визнати його відмову від прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. матері ОСОБА_5, яка викладена у заяві, що надійшла до Вінницької районної державної нотаріальної контори 20 лютого 2015 р. за вх.№216/02-14,- недійсною.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 не з'явились, через канцелярію суду надали спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, додатково вказали, що наявність заяви позивача про відмову від одержання обов'язкової частки в спадщині є перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом . Позивач не відмовлявся від прийняття спадщини і всього спадкового майна, про те він хотів виправити помилку і подав заяву про прийняття спадщини. Його дійсне волевиявлення було направлене на отримання спадщини за заповітом, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, пояснивши, що при відсутності заяви про відкликання відмови, він не може вирішити спір та порекомендував звернутись до суду з позовом про визнання відмови від спадщини недійсною.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також до судового засідання не з*явились, відповідач ОСОБА_3, який є одночасно представником відповідача ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутність ОСОБА_4 , позовні вимоги визнає. (а.с.58).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.12.2017 року , на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд відмовив відповідачу та представнику відповідача ОСОБА_7 у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжив судовий розгляд справи , оскільки таке визнання суперечить закону.

Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, позов не обґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволені виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5 в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року , яка була матерію позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3.(а.с.7).

За життя ОСОБА_5 08.06.2006 року склала заповіт, яким на випадок, своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме: належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла -ОСОБА_4 співвідповідачу по даній справі. (а.с.30).

Також , ОСОБА_5 08.06.2006 року за життя склала заповіт, яким на випадок, своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме 6 належну їй на підставі Державного акту на право власності земельну ділянку (пай), площею 1,38 га, розташовану на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області заповіла - ОСОБА_2- позивачу по даній справі . (а.с.40 зі звороту).

Крім цього, за життя ОСОБА_5 10.12.2007 року склала заповіт, яким на випадок, своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме : заповіла земельну ділянку ( пай), яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області площею 1,38 га - ОСОБА_2 -позивачу по даній справі. (а.с.8).

Тобто, судом встановлено , що спадкоємцями за заповітами, після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_2 ( позивач) та ОСОБА_4 ( відповідач) . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 ( відповідач) - як особа, яка на день смерті матері мала право на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки є непрацездатною особою, також, правом на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_5 має і позивач, як непрацездатна особа.

Відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері, так як подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_4 також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, так як подала до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк відповідну заяву про прийняття спадщини (а.с.38).

Позивач ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про відмову від одержання обов'язкової частки в спадщині, після смерті ОСОБА_5 (а.с.28 зі звороту).

Крім цього, 13.03.2015 року (в шестимісячний строк, після смерті матері) позивач ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву, відповідно до якої він просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( від 10.12.2007 року ) на спадкове майно після смерті його матері . (а.с.35).

Також судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - за адресою: АДРЕСА_1, тобто за місце реєстрації та проживання матері ОСОБА_5 на час її смерті.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2017 року державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В., вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, площею 1,3 8 га, яка належала його матері - ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_2 претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом вищевказану земельну частку (пай), але від ОСОБА_2 20.02.2015 року за вх.№216/02-14 до нотаріуса надійшла заява про відмову від прийняття спадщини. 13.03.2015 року за вх.№320/02-14 від ОСОБА_2 також надійшла заява про прийняття спадщини, при цьому раніше подану заяву про відмову від прийняття спадщини ним не було відкликано. 20.02.2015 року від ОСОБА_3 була отримана заява про прийняття спадщини. 13.03.2015 року за вх.№321/02-14 від ОСОБА_3 надійшла заява про відмову від прийняття спадщини, при цьому раніше подану заяву про прийняття спадщини ним також відкликано не було. В даній постанові роз'яснено, що у відповідності з ЦПК України , вона може бути оскаржена до відповідного суду .(а.с.12).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до положень ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України , право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду , оскільки він претендував на отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , посвідченим 10.12.2007 рок секретарем Вінницько- Хутірської сільської ради , згідно до якого його матір при житті зробила розпорядження на випадок своєї смерті , яким заповіла позивачу ОСОБА_2 земельну ділянку ( пай) площею 1,38 га ,що розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради, але нотаріус йому відмовив -з посилкою на те, що позивач 20.02.2015 р. подав заяву про відмову від спадщини після смерті матері, а 13.03.2015 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, при чому не відкликав попередньої від 20.02.2015 року, що вважає зроблено нотаріусом з формальних причин. Тому просить суд, визнати відмову позивача від 20.02.15 р.-недійсною. ( а.с.8,12)

Відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,5,6 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно до роз'яснень, викладених в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 « Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може

бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом

відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування.

Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Коло осіб, на користь яких спадкоємець може відмовитися від прийняття спадщини, є вичерпним і за його волевиявленням змінюватись або доповнюватись не може.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК.

Отже , проаналізував наявні письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку , що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Так, судом достеменно встановлено, що заявою від 20.02.2015 року на адресу нотаріуса позивач ОСОБА_2 відмовився від отримання обов'язкової частки в спадковому майні ( будинку) , визначеному в заповіті померлої ОСОБА_5 складеному 08.06.2017 року на ім'я відповідач ОСОБА_4

В свою чергу, позивач подав нотаріусу 13.03.2015 року ,протягом визначено шестимісячного строку, заяву про прийняття ним спадщини після смерті своєї матері за складеним нею при житті заповітом від 10.12.2007 року, яким остання заповіла позивачу земельну ділянку ( пай) площею 1,38 га ,що розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради, тому у нотаріуса не було перешкод у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2007 р. на ім'я позивач після смерті матері на земельну ділянку (пай).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 2, 4,13ЦПК).

Оскільки, суд розглядає цивільній справи в межах заявлених позовних вимог позивачем , суд вважає , що позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, так як вважає , що у даному випадку позивач мав би звернутися до суду із повозом про оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.02.2017 року.

Тому позов підлягає відмові у задоволені .

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 , ч.ч.4,6 ст. 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення суду , шляхом подання апеляційної скарги.

Повне рішення суду виготовлено 27 грудня 2017 року.

Суддя: