Провадження № 2/127/3471/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М..,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у ВНЗ МВС України, -

В С Т А Н О В И В:

Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України, мотивуючи позовні вимоги тим, що наказом Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року № 275 ОСОБА_1 було зараховано курсантом І курсу денної форми навчання. 21.08.2010 року між ПЮІ ЛьвДУВС УМВС України у Вінницькій області та ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязався у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ПЮІ ЛьвДУВС від 30.08.2011 року № 109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи ПЮІ ЛьвДУВС ОСОБА_1 було відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 16.12.2014 року № 205 о/с ОСОБА_1 було звільнено з ОВС згідно ст. 64 п. «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» за власним бажанням. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в ЛьвДУВС за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року становить 17 438, 49 гривень. Відповідач не виконав свої зобовязання за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. В такому випадку відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу вартість навчання в сумі 17 438, 49 гривень.

Вище викладене й стало підставою для звернення позивача з вимогою до відповідача про стягнення витрат, повязаних з утриманням у ВНЗ МВС України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення позову, надали письмові заперечення. Зазначили, що позивачем не надано суду доказів, що відповідач фактично отримав послуги грошового, продовольчого, речового та медичного забезпечення. Окрім того, відповідач мав щорічні і канікулярні відпустки, проходив практику не у вищому навчальному закладі і в цей час не забезпечувався харчуванням і не отримував комунальні послуги. Крім того, з 13.01.2012 року і по червень 2012 року відповідач мешкав в орендованій квартирі в м. Львові, а з 01.09.2012 року орендував квартиру в м. Івано-Франківськ, де на той час розміщався факультет Львівського державного університету внутрішніх справ. Витрати на оренду вказаних квартир та на харчування відповідач здійснював за власні кошти. Також, за власні кошти відповідачем було придбано берци, першу парадну форму.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 12.08.2010 року № 275 ОСОБА_1 зараховано з 15.08.2010 року курсантом першого курсу факультету громадської безпеки та соціальної роботи денної форми навчання за напрямом 6.030402 «Правознавство» за державним замовленням (а.с. 4).

21.08.2010 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (а.с. 5).

Строк дії договору сторони визначили до серпня 2016 року (п.7.4 Договору).

На підставі наказу Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ від 30.08.2011 року №109 о/с курсанта другого курсу факультету громадської безпеки соціальної роботи денної форми навчання за напрямом «Правознавство» рядового міліції ОСОБА_1 відряджено для подальшого проходження служби та навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ з 30 серпня 2011 року, термін навчання 4 роки (а.с. 6).

31.08.2011 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справи України. (а.с. 7)

Строк дії договору сторони визначили до 30 червня 2017 року (п.7.4 Договору).

Крім того, судом встановлено, що 02.07.2013 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) (а.с.12).

Відповідно до п. 2 цього договору Львівський державний університет внутрішніх справ набув право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору.

01.08.2013 року між Прикарпатським юридичним інститутом Львівського державного університету внутрішніх справ та Львівським державним університетом внутрішніх справ був укладений додатковий договір №1 до договору відступлення права вимоги, згідно якого сторони виклали п. 2 договору відступлення права вимоги в наступній редакції: «За цим договором Львівський державний університет внутрішніх справ набуває право вимагати від випускників установи Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ належного та повного виконання усіх обовязків боржників відповідно до укладеного з кожним із них договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України (а.с. 13).

Наказом начальника УМВС України у Вінницькій області від 16.12.2014 року № 205 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 «Ж» (за власним бажанням) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.9).

Пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 розділу «Обов'язки Сторін» договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, укладеного між ОСОБА_1 та Львівським державним університетом внутрішніх справ, передбачено, що університет забезпечує відповідача теоретичною та практичною підготовкою, створює умови для навчання, забезпечує харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.

У п. 2.3.6 даного договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору (п.п. 3.1, 3.2 - дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання), особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно із п. 4.1 Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року за № 992, яка діяла на момент вступу ОСОБА_1 до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом 3-х років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року за №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» визначені норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

Пунктом 2.1.2.1 зазначеного Порядку розрахунку витрат передбачено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання проводиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування.

Відповідно до Наказу МВС України №684 від 20 вересня 1996 року «Про забезпечення продовольчими пайками осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ, курсантів та слухачів навчальних закладів системи МВС України» для курсантів передбачається на добу безкоштовне триразове харчування в їдальнях закладу освіти, яке виготовляється згідно з калькуляцією, що затверджується керівництвом вищого навчального закладу після перевірки її лікарем за асортиментом та калорійністю.

Наказом МВС України № 438 від 13 червня 1995 року передбачені норми забезпечення майном продовольчої служби, у яких перелічені необхідне обладнання їдалень, посуд, майно для харчування слухачів та курсантів. Поставлення на продовольче забезпечення, зняття з нього здійснюються на підставі продовольчих атестатів або, якщо в органі внутрішніх справ не передбачено їх видачу, запису у грошовому атестаті про виплату компенсації замість продовольчого пайка.

Згідно з п. 2.1.3 Порядку розрахунку витрат витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення

Пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат визначено, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно із п.3Наказу МВС України №499 від 31.12.2007 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал; води та водовідведення - 0,2074 куб. м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Пунктом 2.2 Порядку розрахунку витрат передбачено, що після закінчення навчального року у наказі начальника ВНЗ про переведення курсантів на наступний курс навчання проти прізвища кожного курсанта проставляється загальна сума його утримання за цей рік відповідно до розрахунків, визначених пунктом.

Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 (далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність.

Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п 9.1 Положення).

Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення).

Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення).

Отже, кошти на утримання курсантів виділялись з державного бюджету та перераховувались ВНЗ МВС України, який ними розпоряджається в тому числі використовуючи кошти на підготовку фахівців для МВС України.

У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (п.6.28 Положення).

В п.1 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року за №313, зазначено, що цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; 2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; 3) звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Пунктом 3 Порядку відшкодування особами витрат передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (абз.1 п. 6 Порядку).

Таким чином, вирішуючи спір по суті, судом враховується, що розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає університет.

Судом встановлено, що сума витрат, пов'язаних з утриманням у Львівському державному університеті внутрішніх справ ОСОБА_1 за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року складає 17 438, 49 гривень (а.с. 10, 70-77)

Суд вважає, що надані позивачем розрахунки фактичних витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_1 за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року, а саме довідка-розрахунок витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_1 № 35 від 19.05.2015 року, довідки № 4/17-297 від 24.02.2014 року, № 4/511-875 від 29.01.2013 року щодо отримання грошового забезпечення відповідача за період 2011-2014 роки, довідка-розрахунок вартості речового майна на утримання курсанта ОСОБА_1 № 40 від 24.02.2014 року з вересня 2010 року по лютий 2014 року, розрахунок-довідка витрат на харчування ОСОБА_1 за період 2011-2014 роки, розрахунок комунальних послуг, затрачених на навчання за період з вересня 2011-лютий 2014 роки, підтверджують розмір фактичних витрат на утримання відповідача і є належними та допустимими доказами.

Заперечення проти позову відповідача та його представника спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними нормами. Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень суду не надано.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 58,60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені обставини справи, та встановлення факту звільнення відповідача з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «Ж» (за власним бажанням), що згідно п. 3 Договору від 21.08.2010 року є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у навчальному закладі МВС України, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України,з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати у виді судового збору в розмірі 1378,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526,530 ЦК України, ст.ст. 10,11,58,60,88,212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Львівського державного університету внутрішніх справ (р/р ЛьвДУВС 0729 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 820172, ЄДРПОУ 8571995) витрати, повязані з утриманням у ВНЗ МВС України, в розмірі 17 438, 49 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ 1378,00 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Жмудь