УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 24 лютого 2015 року о 22 годині

29 хвилин на станції Бердичів 27 км, пік. 4, ІІ головна колія навпроти вокзалу станції, ОСОБА_5 (пасажир потягу № 13 «Київ-Ужгород»), після оголошення про його прибуття, при прямуванні на посадку, переходячи через ІІ головну колію по пішохідному переходу навпроти будівлі вокзалу станції Бердичів на небезпечній відстані від потягу № 8854, що наближався, була смертельно травмована. Причина нещасного випадку - особиста необережність потерпілої. Висновком комісії, яка проводила розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру, встановлено, що випадок стався з вини потерпілої ОСОБА_5, яка грубо порушила розд. 2 п. п. 2.2., 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України.

Посилаючись на те, що його дружина загинула від дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця»), а приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Раритет» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Раритет») відмовлено у проведенні виплати страхового відшкодування з підстав особистої необережності потерпілої, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просили суд стягнути з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 74 567 гривень та на користь позивачів моральну шкоду в сумі 100 000 гривень; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Раритет» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 102 000 гривень, а також судові витрати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2 74 567,00 гривень матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2

15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_4 15 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Раритет» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Стягнути з ДТГО «Львівська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 296,87 грн.

У касаційній скарзі ДТГО «Львівська залізниця» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що за змістом ч. 2 ст. 1187,

ст. 1201 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Встановивши, що власником джерела підвищеної небезпеки є ДТГО «Львівська залізниця», суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з доведеності факту її заподіяння, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в цій частині в розмірі, визначеному з урахуванням душевних страждань, виражених у втраті близької людини, погіршенні стану здоров'я позивачів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Раритет», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що випадок смертельного травмування пасажира ОСОБА_5 стався внаслідок грубого порушення нею Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Раритет» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 17 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області

від 11 липня 2017 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня