№ 206/6845/16 - ц
провадження 2/201/991/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Пухловою О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 грудня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позивач у своєму позові і в судовому засіданні посилався на те, що з 19 вересня 2008 року перебував в шлюбі з відповідачкою, від цього шлюбу і спільного мешкання мають неповнолітнього сина: він є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач є мамою цієї дитини. Сімейне життя в подальшому не склалося, подружні стосунки припинені, шлюб їх згодом було розірвано, майно поділили добровільно, мешкати стали окремо, неповнолітній син залишився мешкати з відповідачкою. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Ці аліменти він сплачує, через тяжке матеріальне становище є заборгованість. Але зараз в нього є нова інша сімя, в якій народилася дитина і він є батьком цієї дитини, він працює, але має низьку зарплату, тобто суттєво змінилося його матеріальне становище, сімейний стан, заборгованість по сплаті аліментів не зменшується. Звертався до відповідачки з питанням домовитися про зменшення розміру стягуваних аліментів, але це ні до чого не призвело. Зараз він має скрутне матеріальне становище, аліменти у встановленому розмірі сплачувати не має можливості, у вихованні та матеріальному забезпеченні сина участь приймає. Просив змінити шляхом зменшення розміру стягуваних з нього згідно рішення суду від 30 жовтня 2015 року аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина та встановити розмір цього стягування щомісячно по 506 грн. 70 коп. до досягнення сином повноліття, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно перебували в шлюбі, мають неповнолітнього сина, за рішенням суду позивач дійсно повинен виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина по 1500 грн. щомісяця до повноліття дитини, але зараз є значна заборгованість. Вважає за не можливе зниження розміру стягуваних аліментів в заявлених позивачем вимогах, оскільки і в неї скрутне матеріальне становище, на утримання їх сина не вистачає і цих коштів, заборгованість майже не погашається. Вважає також, що позивач навмисне ставить питання про зменшення розміру стягуваних аліментів, в нього більші статки, ніж він говорить; проти задоволення позову заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, зясувавши позицію позивача і відповідача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 19 вересня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу і спільного мешкання мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя в подальшому не склалося, подружні стосунки сторін припинені, шлюб їх згодом було розірвано, майно поділили добровільно, мешкати стали окремо, неповнолітній син залишився мешкати з відповідачкою. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Ці аліменти він сплачує, але не повністю, зараз є заборгованість. Зараз позивач перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, в нього є нова інша сімя, в якій 18 травня 2016 року народилася дитина і він є батьком цієї дитини, позивач працює, але має низьку зарплату, отже суттєво змінилося його матеріальне становище, сімейний стан, заборгованість по сплаті аліментів не зменшується. Звертався до відповідачки з питанням домовитися про зменшення розміру стягуваних аліментів, але це ні до чого не призвело. Зараз позивач має скрутне матеріальне становище, аліменти у встановленому розмірі сплачувати не має можливості, у вихованні та матеріальному забезпеченні сина участь приймає. В добровільному поряду спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позивач зараз має скрутне матеріальне становище, в нього суттєво змінився матеріальний і сімейний стан, працює, але отримує мінімальну заробітну плату, зявилася заборгованість по сплаті аліментів і він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 неповнолітній, свого постійного доходу не має, знаходяться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час офіційно не працевлаштована; але позивач в останній час дійсно має скрутне матеріальне становище, змінився його сімейний стан (одружився), в цій сімї народилася дитина: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, має скрутне матеріальне становище працевлаштований, але отримує мінімальну заробітну плату, тому суд вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів. Що стосується можливого звільнення від сплати заборгованості по аліментам, то суд вважає вказане неможливим, оскільки саме такий розмір аліментів визначений судом, рішення набрало законної сили, аліменти сплачуються, матеріальне становище позивача на той час дозволяло не мати заборгованості в той час.

ОСОБА_4 того, визначаючи розмір зменшеної частки аліменти, суд виходить і з того, що зараз збільшився розмір мінімальної зарплати в позивача і замість 1500 грн. в нього зараз зарплата в місяць становить 3200 грн., а за вирахуванням податків 2600 грн. (з його слів в судовому засіданні), що дозволило позивачу трохи зменшити заборгованість по аліментам і повністю сплачувати регулярні платежі. Але це, в свою чергу, призводить і до його скрутного матеріального становища, оскільки коштів на теперішню сімю, дитину не вистачає, що, на думку суду, погіршує становище позивача і може призвести знову до збільшення заборгованості і зміну регулярності платежів, що погіршить становище в же відповідачки і їх спільної неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджені, позивач дійсно вже надавав і надає матеріальну допомогу відповідачу на утримання їх спільного сина, сам має скрутне матеріальне становище, змінився його сімейний стан, через що і склалася заборгованість. Вказані обставини дають можливість зробити висновок і про обґрунтованість позовних вимог.

При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх часткове задоволення: змінити шляхом зменшення розмір стягуваних з ОСОБА_1 згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року про сплату аліментів на дитину на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття, зменшити розмір стягуваних аліментів і встановити розмір стягування з ОСОБА_1 аліментів, стягнутих згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року про сплату аліментів на неповнолітню дитину на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1000 грн., починаючи таке стягнення з моменту набрання законної сили цього рішення, в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів слід відмовити.

Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. 180, ч. 1, 2 ст. 183, 184, ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212, 214-215, 218, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Змінити шляхом зменшення розмір стягуваних з ОСОБА_1 згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року про сплату аліментів на дитину на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір стягуваних аліментів і встановити розмір стягування з ОСОБА_1 аліментів, стягнутих згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року про сплату аліментів на неповнолітню дитину на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1000 грн., починаючи таке стягнення з моменту набрання законної сили цього рішення.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя