Провадження 2/243/2762/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецькоїобласті у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю секретаря Мирошниченко А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 7 м. Слов'янська, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, уточненим заявами від 22.08.2017 і 21.12.2017, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 29 липня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та вантажного автомобіля марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, який належить відповідачу ОСОБА_6 під керуванням відповідача ОСОБА_7 В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, зазнав механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 року ОСОБА_7, визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1 та притягнутий до адміністративній відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з Висновком №117 від 06.09.2016 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, з технічної точки зору вартість матеріального шкоди, яка заподіяна власнику автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП складає 167380,55 грн., в тому числі 159461,44 грн.- вартість відновлюваного ремонту. 7919,11 грн. - розмір втрати товарного вигляду, а також понесені витрати по проведенню зазначеного експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 600 грн.

Крім того у наслідок пошкодження майна позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні звичайного образу життя - позбавленні можливості використовувати автомобіль як засіб пересування йому, як інваліду за загальним захворюванням, так і хворим батькам похилого віку; необхідності нести додаткові витрати для організації свого життя.

Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_7, частково компенсувала позивачу шкоду, заподіяну в наслідок ДТП пошкодженням транспортного засобу у розмірі 62667,58 грн.

Згідно висновку №1710 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 30 листопада 2017 року грошова сума матеріальної шкоди, з урахуванням величини втрати товарної вартості, завданої володільцеві автомобіля на дату дослідження становить 154416,43 грн.

Посилаючись на те, що в момент ДТП вантажним автомобілем марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, керував відповідач ОСОБА_7, який виконував трудові обов'язки за трудовим договором укладеним з відповідачем ОСОБА_6- фізичною особою підприємцем, просить пропорційно стягнути з відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 92348,85грн, що складає різницю між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю, та разовою виплатою в сумі 62667,58 грн., в тому числі вартість послуг за складання звіту товарознавцем в сумі 600,00 грн., а також моральну шкоду, суму якої ОСОБА_1 оцінює в 100 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги викладені в заяві від 21.12.2017 року, просив їх задовольнити, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 26.06.2017 (а.с. 47) посилаючись на те що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_7, який на відповідній правовій підставі керував вантажним автомобілем марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, що належить роботодавцю ОСОБА_6 та положення ст. 1172 ЦК України вважає, що заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка не компенсована страховою компанією, підлягає відшкодуванню власником джерела підвищеної небезпеки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, а не безпосередньо водієм ОСОБА_7 Разом з цим наполягав на пропорційному стягненню заподіяної матеріальної та моральної шкоди з обох відповідачів.

Відповідач ОСОБА_7, обставини дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої з його вини 29 липня 2016 року був пошкоджений автомобіль марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу не оспорює. Зазначив, що на момент ДТП не перебував з відповідачем ОСОБА_4 в трудових відносинах; одноразово безоплатно перевозив вантаж за проханням ОСОБА_4 Оскільки, вантаж належав приватному підприємцю ОСОБА_4 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він вказав працівнику поліції, що є водієм зазначеної особи. Позовні вимоги в частині заподіяння матеріальної шкоди не визнав, не погодившись з її розміром визначеним експертизою. Вважає, що моральних страждань позивачу не було заподіяно, а матеріальну шкоду в повному обсязі зобов'язана відшкодувати страхова компанія. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, на виконання ухвали суду надав письмові пояснення в яких зазначив, що 29.07.2016 автомобілем марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності та в якому знаходився вантаж, призначений для власних потреб та здійснення діяльності фізичної особи - підприємця, на підставі особистого усного безоплатного прохання керував ОСОБА_7, маючи при собі накладну, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, талон техогляду, а також поліс обов'язкового страхування (а.с. 39). Оскільки ОСОБА_7 не перебував з ним в трудових відносинах, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.06.2017 (а.с. 63-64), позовні вимоги не визнав. Зазначив, що ОСОБА_4 є фізичною особою - підприємцем, він є власником транспортного засобу вантажного автомобіля марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2. Трудовий договір з ОСОБА_7 ОСОБА_4 уклав 28 листопада 2017 року. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 липня 2016 року, трудових відносин між ними не існувало, цивільно-правових договорів не укладалось. Під час керування транспортним засобом ОСОБА_7 мав посвідчення водія з правом керування відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу яке йому було особисто передане відповідачем ОСОБА_4 Експлуатацію транспортного засобу вантажного автомобіля марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 здійснював безоплатно, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення заподіяної позивачу шкоди з ОСОБА_4

Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС (далі ПАТ «СГ «ТАС»), Ніколаєв В.В., який діє на підставі довіреності №ГО-16/149 від 12.12.2016, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі в судових засіданнях (а.с.130).

В письмових поясненнях представник третьої особи зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована ПАТ «СГ «ТАС», згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №8581884 від 05.02.2016; розмір франшизи, передбачений умовами договору становить 0 грн. На підставі письмового звернення ОСОБА_1 від 04.08.2016, останньому ПАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування, розмір якого був узгоджений з потерпілим (а.с. 95-96).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін і їх представників, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм деліктні цивільні правовідносини у яких реалізуються зобов'язально-правові засоби захисту абсолютних прав потерпілого.

Згідно Постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки Volkswagen Caddi,, державний номер НОМЕР_1 та притягнутий до адміністративній відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В ході розгляду адміністративної справи суддею встановлено, що 29.07.2016 року о 15 годин 30 хвилин ОСОБА_7 в с. Дмитрівка в районі перехресті вул. Щорса та вул. Восточна керував автомобілем МАЗ 6308-223 н/з НОМЕР_2 з причепом KRONE AZW18 н/з НОМЕР_4 не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, у виникненні небезпеки не здійснив заходів для зменшення швидкості безпечної для інших учасників руху, скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Caddi, н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам заподіяна матеріальна шкода (а.с. 74).

Вина ОСОБА_7 у вчиненій ним дорожньо-транспортній пригоді встановлена в повному обсязі у справі про адміністративне правопорушення та доведена належними доказами. Постанова суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення про встановлення вини ОСОБА_7 має преюдиціальне значення, цей факт не підлягає повторному доведенню. Вказаний факт також не заперечувався учасниками спору.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1 (а.с 61), яким він керував під час ДТП.

Згідно з ремонтною калькуляцією №124 від 06.09.2016 (а.с. 51-61) і висновком №117 від 06.09.2016 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, проведеної на підставі договору № 43 від 06.08.2016 укладеного між замовником ОСОБА_1 і представником ООО «ЛенКор» (а.с. 5), з технічної точки зору вартість матеріального шкоди, яка заподіяна власнику автомобіля марки Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП складає 167380,55 грн., в тому числі 159461,44 грн. - вартість відновлюваного ремонту. 7919,11 грн. - розмір втрати товарного вигляду (а.с. 6-10).

Згідно копії Квитанції до приходного касового ордеру №189, ОСОБА_1 за послуги по проведенню автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, проведеного на підставі договору №43 від 06.08.2016 сплачено 600 грн (а.с. 5 зв.стор.).

Під час розгляду справи за клопотанням відповідача ОСОБА_4, проведена судова автотоварознавча експертиза №1710 експертизи від 30 листопада 2017року, за висновком якої сума матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодження автомобіля Volkswagen Caddi, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням величини втрати товарної вартості на дату проведення експертизи, становить 154416,43 грн. (а.с. 154-164).

Відповідач ОСОБА_4 є власником транспортного засобу вантажного автомобіля марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 12). Під час ДТП керування даним транспортним засобом на законних підставах здійснював відповідач ОСОБА_7

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд вважає, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_7 стосовно якого ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, це судове рішення є обов'язковим для суду лише щодо з'ясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення справи суд не вправі обговорювати вину відповідача ОСОБА_7 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Суд вважає доводи позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_5, в тій частині, що в момент ДТП вантажним автомобілем марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, керував відповідач ОСОБА_7, який виконував трудові обов'язки за трудовим договором укладеним з відповідачем ОСОБА_6 - фізичною особою - підприємцем необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з ч. 1-4 ст.12 ЦПК Украйни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін .

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1-3 ст. 13 ЦПК Украйни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи.

Згідно ч.1 ст. 84 учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Позивач ОСОБА_1 для підтвердження факту перебування відповідача ОСОБА_7 в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_6, посилається на протокол про адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року (а.с 11) та анкетні дані ОСОБА_7 в Постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 08.09.2016 року, в яких зазначене місце роботи відповідача ОСОБА_7 - водій ЧП «ОСОБА_6» (а.с. 74).

Відповідач ОСОБА_7 заперечуючи проти цього зазначив, що оскільки вантаж належав приватному підприємцю ОСОБА_4, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він вказав працівнику поліції, що є водієм зазначеної особи, трудовий договір був укладений 28.11.2016.

Після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, в редакції 2004 року, позивач ОСОБА_1 не надає ніяких доказів на підтвердження своїх доводів; клопотань про витребування додаткових доказів не заявив. Тому, суд відповідно до вимог статей 263, 264 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України, в редакції 2004 року та статей 13, 81 ЦПК України, в редакції 2017 року, ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Суд вважає недостатнім доказом протокол про адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року (а.с 11) та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 від 08.09.2016 року в яких зазначене місце роботи відповідача ОСОБА_7 - водій ЧП «ОСОБА_6», оскільки позивачем не надано суду будь яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів які б свідчили про перебування під час ДТП, яка мала місце 29.07.2016 року, ОСОБА_7 в трудових відносинах з ОСОБА_4

Враховуючи викладене суд доходить до переконання про відсутність підстав для стягнення заподіяної позивачу шкоди на підставі ст. 1166, 1187, 1188, 1172 ЦК України з відповідача ОСОБА_4

Отже, відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на водія ОСОБА_7, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить ОСОБА_4, та який зобов'язаний відшкодувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника транспортного засобу вантажного автомобілю марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, застрахована ПАТ «СГ «ТАС», Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №8581884 від 05.02.2016 (а.с.97).

З повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29.07.2016, до ПАТ «СГ «ТАС» учасники ДТП ОСОБА_1 і ОСОБА_7 звернулись 01.08.2016 (а.с. 131-132).

Згідно зі положеннями статті 9 пункту 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно виписки по картці/рахунку відкритого в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_1, 30.08.2016 та 01.09.2016 на карту позивача двома переказами надійшли грошові кошти в рахунок страхового відшкодування на загальну суму 62667,58 грн (а.с. 16).

Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до абз.1,2 п. 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого судуд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За таких обставин суд доходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_7, як особа, яка на відповідній правовій підставі, наявністю посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційного документу на транспортний засіб, переданий їй власником ОСОБА_4, володів транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, та з вини якого заподіяна шкода, має відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди 154416,43 грн. і виплаченим страховим відшкодування у розмірі 62667,58 грн., а також збитки понесені позивачем по проведенню автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, у розмірі 600 грн.

Вирішуючи вимоги про компенсацію моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Суд доходить до висновку, що ДТП спричинило позивачу, який є пенсіонером по інвалідності внаслідок загального захворювання, інвалідом третьої групи (а.с. 19-20), емоційний стрес, пошкодження автомобіля та відсутність коштів на його відновлення порушило його звичайний образу життя, позбавило його можливості використовувати автомобіль як засіб пересування йому, як інваліду,вимагало нести додаткові витрати для організації свого життя.

Відповідно до положень норм ст.ст.1167, 23 ЦК України, та враховуючи вимоги розумності, справедливості, доцільності і закону, і у відповідності до вимог закону і обставин справи суд доходить до часткового задоволення вимог і стягує з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Оскільки позивачем при зверненні до суду не був сплачений судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру та часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, судові витрати підлягають стягненню за правилами ст. 141 ЦПК України: з відповідача ОСОБА_7 на користь держави у розмірі 987,48 грн., з позивача ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 576,48 грн.

Керуючись ст. ст. 12,13,76-83,259,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 23,1166,1167,1187 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного акціонерного товариства «Страхова група» ТАС, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_7, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, місце тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_3, суму у розмірі 92348 грн. 85 коп., у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 90000 - відмовити, у зв'язку з відсутністю підстав.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити, у зв'язку з відсутністю підстав.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 987 грн. 48 коп. стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_7, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, місце тимчасового перебування за адресою: АДРЕСА_3, судовий збір на користь держави у розмірі 576 грн. 48 коп. стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко