Справа № 461/5940/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/1357/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів -Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

з участю представника відповідача ТзОВ «Легал» Завада Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 -ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легал» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 -ОСОБА_5. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, ухваленим з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що неповнота встановлення обставин полягала в тому, що матеріали справи не містять доказів бронювання та оплати квитків, рахунок фактура №СФ-0147 від 16.02.2016 року на яку посилається суд в рішенні викликає сумнів з приводу достовірності, оскільки не відповідає оригіналу, який наявний у позивача та вартість квитків не відповідає вартості вказаній у даному рахунку. Звертає увагу, що висновок суду про те, що між сторонами був укладений договір на туристичне обслуговування шляхом видачі ваучера є необгрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вказаний факт. Стверджує, що обставини щодо бронювання та оплати відповідачем квитків є припущенням, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про передачу вказаних квитків позивачу. Суд не врахував письмові пояснення позивача, де зазначено, що позивач не отримувала жодного з трьох примірників ваучера та в свою чергу відповідач не надав доказів, що такий ваучер був виданий позивачу. Вважає помилковим висновок суду про те, що оплата в сумі 6900грн. та 189800 грн. здійснена за туристичні послуги, оскільки у квитанціях до прибуткового касового ордеру зазначено, що оплата здійснюється за оформленння документів. Судом не взято до уваги свідчень наданих позивачкою працівнику Міністерства внутрішньої безпеки США 05.07.2016 року в аеропорту м.Чикаго, де на запитання «Хто придбав Вам квитки» позивачка чітко відповіла «Я купила їх самостійно». Із змісту вказаних пояснень не вбачається жодних посилань на наявність у позивачки договору про надання туристичних послуг. Звертає увагу, що судом не враховано, що ваучер, який вважається договором не відповідає вимогам, які ставляться законом до нього, оскільки у ньому відсутні відомості передбачені ст.23 ЗУ «Про Туризм» та Інструкцію. Процесуальні порушення полягали у тому, що суд безпідставно та цілком з формальних підстав відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки інформація про відкриття провадження у справі про визнання недійсним ваучера міститься на офіційному порталі судової влади. Враховуючи наведене, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_5, ОСОБА_6 дані у судових засіданнях 06.06.2017 року та 24.10.2017 року на підтримання апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ТзОВ «Легал» на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Позивач по справі ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Легал» про стягнення на її користь 196 700,00 грн. безпідставно набутих коштів та повернення судових витрат по оплаті судового збору в сумі 1967,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що у вересні 2015 року вона звернулася до ТзОВ «Легал» з приводу оформлення документів для виїзду за кордон. За оформлення документів сплатила на користь відповідача 6 900,00 грн. та 189 800,00 грн.. Так як між нею, ОСОБА_4 та відповідачем по справі ТзОВ «Легал» не було досягнуто згоди з приводу умов договору, такий укладений не був через неузгодженість істотних умов, вважає за необхідне повернути з відповідача сплачені нею кошти.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_4 та ТзОВ «Легал» було укладено договір на туристичне обслуговування шляхом видання ваучера серія АА № 005255 від 15.01.2016 року реєстраційний номер VA. ЛВ. 10-00001255 на ім»я ОСОБА_4 11.04.1992р. НОМЕР_1, вид туристичних послуг Київ-Маямі-Київ). (а.с. 46,98-99).

На виконання договору ОСОБА_4 було надано послуги, а саме: підготовлено та подано до посольства Іспанії лист-звернення від 07.10.2015 року з приводу надання візи ОСОБА_4;(а.с.49,77);

-заброньовано та оплачено авіаквитки сполучення Київ-Париж-Маямі на ім»я ОСОБА_4 з вильотом з м.Київ 15.01.2015 року та повернення з м.Маямі 25.01.2016 року. Квиток:PS/ETKT 58 (а.с.45);

-заброньовано та оплачено авіаквитки сполучення Львів-Мюнхен-Чикаго; Чикаго-Відень-Львів з відправленням з м. Львів 05.07.2016 року та відправленням з м.Чикаго 08.12.2016 року ( а.с.44), що стверджується рахунком- фактурою № СФ-0147 від 16.02.2016 року (а.с.101);

-заброньовано та оплачено проживання у готелі Gonrad Miamі на ім»я ОСОБА_4 з 15.01.2015р по 25.01.2015 року, що підтверджується листом готелю від 29.09.2016 року з приводу підтвердження бронювання для проживання. (а.с.43).

Факт оплати зазначених вище послуг підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №26 від 16.09.2015 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 21.01.2016 року на суму 6900,00 грн. та 189 800,00 грн. (а.с.11,12).

Відповідно до ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочин, до якого законом не встановлена обов»язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Із стенограми, складеної працівником прикордонно-митної служби по справі № А208 964 079, номер акту СН1 вбачається, що ОСОБА_4 підтвердила свої наміри щодо поїздки у США в межах туристичного туру, який організовував відповідач.

За змістом ст.17 Закону України «Про туризм» суб»єкт підприємницької діяльності, який отримав ліцензію на тур операторську діяльність, має виключне право на надання послуг з оформлення документів для виїзду за межі України.

У ст.23 дано визначення, що таке ваучер-це форма письмового договору на туристичне або екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього закону.

Колегія суддів вважає, що вищезазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги , що між позивачем ОСОБА_4 та ТзОВ «Легал» не виникало жодних договірних відносин.

Згідно листа ТзОВ «Авіасвіт-Львів» від 10.07.2017 року вих.№2 на запит вих.№ 22-ц/783/1357/17 від 13.06.2017 року зазначено, що представником ТзОВ «Легал» був замовлений квиток на ім»я ОСОБА_4 сполученням Львів-Мюнхен-Чикаго-Відень-Львів. Оплата за вказаний авіаквиток здійснена готівкою представником ТзОВ «Легал» ОСОБА_7 на підставі рахунку-фактури №СФ-0147 від 16.02.2016 року. (а.с.182).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині позовних вимог, як і не спростовують факту бронювання кімнати у готелі.

З приводу доводів апеляційної скарги в частині недоведеності обставин факту укладення між позивачем і відповідачем договору на туристичне обслуговування шляхом видачі ваучера серії АА № 005255 від 15.01.2016 року реєстраційний номер VA .ЛВ.10-00001255 на ім»я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серїї НОМЕР_2 вид туристичних послуг: Київ-Маямі-Київ спростовується обставинами встановленими при розгляді справи та переліком туристичних послуг, які надані відповідачем позивачці з метою туристичної поїздки.

Враховуючи те, що між сторонами по справі було досягнуто згоди щодо істотних умов туристичної поїздки та фактичне надання послуг відповідачем, що підтверджується матеріалами справи шляхом видачі ваучера, який є дійсним, оплатою із сторони позивача наданих послуг, що підтверджено зібраними по справі доказами, а також змістом стенограми, складеної працівником прикордонно-митної служби по справі №А208 964 079, номер акту CH , де позивач ОСОБА_4 підтвердила свою поїздку у США в межах туристичного туру, який організував відповідач, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не підтверджують, що мала місце консультація з приводу оформлення документів на поїздку, дії по якій вчиняла позивач від свого імені та своїми зусиллями.

Так як іншою стенограмою прикордонно-митної служби зазначено, що мета поїздки у позивача здійснена в інших цілях, а саме вирішення питання бізнесу у сфері масажної терапії, тобто бажання здійснювати господарську діяльність на території США під видом виїзду в туристичних цілях, внаслідок чого остання була піддана висилці, відповідач не несе відповідальності за понесені витрати, а відтак вимоги позивача не можна вважати безпідставно набутими коштами відповідачем. Із сторони відповідача були вчинені всі дії та надані послуги для туристичної поїздки позивача ОСОБА_4.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота