Справа № 444/2743/16-ц
Провадження № 2/444/819/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Лапкевич Т. З., Павлової В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації від 06.07.2015 року №289 "Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6.", -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації від 06.07.2015 року №289 "Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6." в якому просить скасувати розпорядження голови Жовківської РДА № 289 від 06 липня 2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6». В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного розпорядження вимог пунктів 66 та 67 постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» та статті 177 Сімейного кодексу України. Вказує, що розпорядженням № 289 від 06 липня 2015 року надано дозвіл ОСОБА_5 на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані та проживають діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 матір'ю яких є позивач ОСОБА_1. Зазначає, що ОСОБА_5 обманним шляхом заволоділа документами про народження дітей і подала такі відповідачу без її згоди. Стверджує, що орган опіки та піклування Жовківської РДА не проводив жодної перевірки на предмет дотримання права її неповнолітніх дітей на користування житлом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні не визнали з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Суть заперечень полягає у законності дій відповідача при прийнятті оскаржуваного розпорядження, яке відповідає вимогам пункту 67 постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» та статті 177 Сімейного кодексу України та не порушує прав дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7. Вважають безпідставним посилання позивача на норми пункту 66 постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року, який стосується відчуження майна дітей, з тих підстав, що ОСОБА_5 була одноособовим власником житлового будинку та земельної ділянки, з заявою про надання дозволу на дарування яких звернулася до Жовківської РДА. Крім того, зазначили, що п. 66 постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» застосовується тільки у випадку, якщо неповнолітні діти є власниками. Діти як були користувачами житлового будинку, так і ними залишаються, тобто оскаржуване розпорядження жодним чином не впливає на їх права. Просять в позовних вимогах відмовити.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак представник третьої особи ОСОБА_6- ОСОБА_9 подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечив, просить відмовити у такому. Крім того, ним на адресу суду подавалися письмові заперечення на позовну заяву. (а. с. 40).

Суд вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_5, яка повторно не з'явилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення такого.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши їх письмові пояснення, заслухавши пояснення представників відповідача та дослідивши їх письмові пояснення, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням голови Жовківської РДА № 289 від 06 липня 2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6» надано ОСОБА_5 дозвіл на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_6. Зобов'язано ОСОБА_6 не допускати порушення житлових прав дітей. (а.с.6).

Розпорядження голови Жовківської РДА № 289 від 06 липня 2015 року прийнято за наслідками розгляду заяви ОСОБА_5

Представники відповідача у своєму запереченні посилаються на те, що ОСОБА_5 була єдиним власником житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Виконавчим комітетом Зіболківської сільської ради 09.02.2009 року на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та відповідним витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21900514, виданим КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.02.2009 року, державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Той факт, що ОСОБА_5 була єдиним власником як будинку, так і земельної ділянки, сторонами визнається, а тому доказуванню не підлягає.

Розпорядження голови Жовківської РДА №289 від 06 липня 2015 року є предметом оскарження з підстав порушення вимог статті 177 Сімейного кодексу України та пунктів 66 і 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ст. 12 Закону Україки «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини визначає "Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 (далі Порядок).

Вказаним Порядком визначено алгоритм дій органів опіки та піклування щодо захисту майнових та житлових прав дітей, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Так, відповідно до пункту 66 цього Порядку служба у справах дітей за місцем знаходження майна надає консультації громадянам з питань підготовки необхідних документів щодо відчуження майна дитини. Для відчуження майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають зазначеній службі такі документи: заяву кожного з батьків (опікунів, піклувальників); копію паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, паспортного документа іноземця; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі наявності); документ, що підтверджує право власності (користування) дитини на відчужуване майно; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виданий відповідно до законодавства; копію свідоцтва про народження дитини; довідку з місця проживання, про склад сімї та реєстрацію або витяг з домової книги; копію рішення про встановлення опіки над дитиною (для опікунів, піклувальників); копію рішення про встановлення опіки над майном дитини (для опікунів, піклувальників); копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини (у разі наявності).

У разі виїзду сім'ї на постійне місце проживання за кордон до зазначених документів додається довідка управління (відділу) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб за місцем реєстрації сім'ї.

Згідно з пунктом 67 Порядку дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

У разі виїзду сім'ї, в якій виховується дитина, за межі населеного пункту, придбання житла здійснюється з урахуванням інтересів дитини.

Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 177 Сімейного кодексу України.

У разі усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження нерухомого майна дитини, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади звертається в установленому законодавством порядку до нотаріуса для зняття заборони відчуження такого майна.

Судом встановлено, що до Жовківської райдержадміністрації звернулася ОСОБА_5, як власник житла, в якому зареєстровані діти, про надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право користування яким мають ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3

Таке звернення, на переконання суду, відповідає нормам чинного законодавства України, а саме п. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», п. 67 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини».

Досліджено, що ОСОБА_5, як власник житла, надала органу опіки та піклування всі належні документи, в тому числі копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають разом з нею, в житловому будинку, що належав їй на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Конституцією України закріплено, що право власності є непорушним.

Під час розгляду справи було з'ясовано та визнавалося самою позивачкою те, що ОСОБА_5 є прабабою для дітей, а тому суд вважає, що остання відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України має право спілкуватися з правнуками та брати участь у їх вихованні. Суд не погоджується із твердженнями позивача про те, що ОСОБА_5 є сторонньою особою для дітей.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що розпорядження голови Жовківської райдержадміністрації № 289 від 06.07.2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6.» видано з порушенням п.66 та п. 67 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» з тих підстав, що позивачем в Жовківську райдержадміністрації не надавались заява, копія паспорта, копія ідентифікаційного коду, а також жодних документів батька дітей не було подано, є необгрунтованим та підставним, оскільки у житловому будинку, що знаходиться у АДРЕСА_5 діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, як і їх мати, яка є позивачем, мають лише право користування, а тому застосовувати п. 66 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» не можна.

Користування житлом не надає права позивачу та її дітям здійснювати правочини щодо нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_5. Тому жодних заяв чи будь-яких інших документів від ОСОБА_10 для прийняття органом опіки та піклування рішення, не було потрібно.

Реєстрація дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у АДРЕСА_5, тобто право їх користування житлом, не надає їх матері права впливати на власника житла щодо реалізації свого права власності.

Жовківською районною державною адміністрацією при прийнятті розпорядження не було порушено норми ст. 177 Сімейного кодексу України, а саме п.4 і п.5 ч. 5, оскільки дані норми стосуються майна дитини, а житловий будинок у АДРЕСА_5 не є майном дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надання Жовківською райдержадміністрацією дозволу власнику житла ОСОБА_5 на дарування житлового будинку своєму внуку ОСОБА_6 не вплинуло на права дітей щодо користування житлом.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 2 розпорядження голови Жовківської райдержадміністрацїї № 289 від 06.07.2015 року «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6.», майбутнього власника зобов'язано не допускати порушення прав дітей на користування житлом.

Тобто, Жовківською райдержадміністрацію при прийнятті розпорядження від 06.07.2015 року № 289 «Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6.» не порушено жодних норм законодавства України, що регулюють питання надання дозволу на вчинення правочину щодо майна, право користування яким мають діти, навпаки, передбачено захист їх прав у п. 2.

Водночас, позивачем неправильно трактуються п. 66 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, зокрема, в частині термінів "відчуження майна дитини".

Тобто таке майно мало б дитині належати на праві власності, а не на праві користування, як в ситуації, що є предметом розгляду справи в суді.

Позивач та її діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, на даний час проживають у АДРЕСА_6 за місцем своєї реєстрації, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області від16.06.2016 року № 894.

Право користування дітей житлом при зміні власника житлового будинку у АДРЕСА_5 збережено, оскільки в самому оскаржуваному розпорядженні пунктом 2 зобов'язано ОСОБА_6 не допускати порушення житлових прав дітей.

Відповідачем було дотримано порядку та процедури розгляду заяви ОСОБА_5 та прийнято рішення в межах наданої компетенції.

Суд вважає, що заяви саме від батьків чи опікунів, піклувальників дітей не потрібно було, оскільки діти не є власниками майна, а лише його користувачами.

А тому суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що їй було невідомо про звернення ОСОБА_5 за дозволом на дарування житлового будинку, в якому зареєстровані та проживають вона з малолітніми дітьми та представлений витяг з кримінального провадження №0001366, внесеного до ЄРДР 29.09.2015 року за заявою позивача за ч.1 ст.357 КК України (а.с.7) не несуть собою жодної доказової бази для оцінки законності оскаржуваного розпорядження відповідача.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність порушення органом опіки та піклування Жовківської РДА вимог статті 177 Сімейного кодексу України та пункту 67 Порядку при розгляді заяви ОСОБА_5 про надання дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6, посилання на п. 66 зазначеного Порядку є безпідставним, оскаржуване розпорядження жодним чином не порушує права дітей на користування житлом, оскільки діти як мали право користуватися ним, коли власником була ОСОБА_5, так і будуть мати право користуватися житлом у випадку зміни власника на ОСОБА_6.

Вказане в сукупності свідчить про відсутність порушення відповідачем процедури прийняття розпорядження голови Жовківської РДА Львівської області від 06 липня 2015 року №289 та спростовує доводи позивача та її представника про порушення вимогам чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження.

А тому, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до переконання, що воно прийнято відповідачем з врахуванням ст. 177 Сімейного кодексу України та п. 67 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини", водночас, посилання позивача на порушення вимог пункту 66 даного Порядку є безпідставним, оскільки даними нормами регулюється управління майном дитини, зокрема, його відчуження, однак таке майно повинно належати дитині на праві власності. В ситуації, що розглядається судом, майно належить на праві власності третій особі, а діти є лише його користувачами.

Суд не вправі обмежувати власника, якою є ОСОБА_5 розпоряджатися належним їй на праві власності майном, а скасування оскаржуваного розпорядження буде порушувати такі її права.

Суд звертає увагу, що позов, предметом якого є ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника житлового будинку, оскільки у такої особи виникло право власності на житловий будинок і це право грунтується на правовстановлюючих документах.

Керуючись ст. ст. 23, ст. 258-259, 264-265, 354, 355, ч. 1 п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року , суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації від 06.07.2015 року № 289 "Про надання ОСОБА_5 дозволу на дарування житлового будинку та земельної ділянки на користь ОСОБА_6."- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Зеліско Р. Й.