Провадження № 2/698/76/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кухаренка О.В.,

за участю секретаря Гончар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом уточненим в ході розгляду справи і просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6913,77 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначила, що згідно рішення Катеринопільського районного суду від 13.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 02.09.2013 року і до повноліття дитини.

На даний момент у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, що і змусило позивача звернутися до суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, але від представника позивача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява від 11.12.2017 року, де останній зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи без його участі.

Відповідач по справі, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вказана заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з його вини, а у зв'язку із тим, що підприємство де працював відповідач не проводило розрахунки із заробітної плати тривалий час, тому відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно заяви представника відповідача ОСОБА_4 від 11.12.2017 року останній просить розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності та давши їм належну оцінку, суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача законні, обґрунтовані і доведені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 698/769/13-ц від 01.10.2013 року виданий Катеринопільським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, тобто з 02.09.2013 року і до повноліття дитини, що підтверджується довідкою від 10.11.2015 року №430/15 (а. с. 9).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працював у ПАТ «Мостобуд» з 01.03.2011 року по 14.09.2015 року на посаді начальника відділу інформаційних технологій, що підтверджується відповідними наказами № 32-ВК та № 23-ВК (а. с. 64-65).

Відповідно до звіту про виплату заробітної плати за період з червня 2013 року по вересень 2015 року, ПАТ «Мостобуд» станом на 08.12.2015 року має заборгованість перед відповідачем ОСОБА_2 по невиплаченій заробітній платі в сумі 65225,49 грн. (а. с. 63).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину.

Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовзана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню.

Суд ставиться критично до доводів відповідача щодо відсутності вини останнього у виникненні заборгованості які він пов'язує з тим, що підприємство де працював відповідач не проводило розрахунки із заробітної плати тривалий час, у зв'язку із чим відрахування із заробітної плати на сплату аліментів не проводились.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не вжив усіх заходів для погашення заборгованості, хоча мав таку можливість і був фінансово спроможний погасити заборгованість зі сплати аліментів і це встановлено матеріалами справи, з яких вбачається, що у період з 07.10.2014 року по 29.01.2015 року відповідач ОСОБА_2 працював у Спільно українсько-німецькому підприємстві «Марком» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, за що отримував заробітну плату (а. с. 119-150).

Разом з тим, згідно інформації отриманої на запит суду ОСОБА_2 24.10.2013 року отримував у АТ ОТП Банк готівковий кредит у розмірі 35650 грн. Даний кредит закрито 17.12.2015 року (а. с. 152).

Отже, обставина отримання кредиту та його повернення вказує про наявність доходу відповідача та про його умисел несплати аліментів. Крім того, відповідач працював тривалий час у Спільно українсько-німецькому підприємстві «Марком» та не повідомляв дане підприємство про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 16.09.2016 року (Справа № 6-300цс16).

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає:

2013 рік:

Вересень - 1089,00 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30 (кількість днів прострочення) = 326,70 грн. (розмір пені);

Жовтень - 1089,00 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х08 (кількість днів прострочення) = 87,12 грн. (розмір пені);

Листопад - 1089,00 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30(кількість днів прострочення) = 326,70 грн. (розмір пені);

Грудень - 1157,40 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 358,79 грн. (розмір пені).

Всього: 1110,20 грн.

2014 рік:

Січень - 1157,40 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 358,79 грн. (розмір пені);

Лютий -1157,40 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х28(кількість днів прострочення) = 324,07 грн. (розмір пені);

Серпень - 2245,48 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х 1 %хЗ 1 (кількість днів прострочення) = 695,95 грн. (розмір пені);

Вересень - 1433,96 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30(кількість днів прострочення) = 429.90 грн. (розмір пені);

Жовтень - 1235,70 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 383,06 грн. (розмір пені);

Листопад - 1235,70 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30(кількість днів прострочення) = 370,71 грн. (розмір пені);

Грудень - 1235,70 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 383,06 грн. (розмір пені).

Всього: 2 544.37 грн.

2015 рік:

Січень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені);

Лютий - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х28(кількість днів прострочення) = 333,06 грн. (розмір пені);

Березень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені);

Квітень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30(кількість днів прострочення) = 356,85 грн. (розмір пені);

Травень - 1189.50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х 1 %хЗ 1 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені);

Червень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х30(кількість днів прострочення) = 356,85 грн. (розмір пені);

Липень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені);

Серпень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені).

Вересень - 1189,50 грн. (заборгованість зі сплати аліментів) х1%х31 (кількість днів прострочення) = 368,74 грн. (розмір пені).

Всього: 3 259,20 грн.

Загальна сума неустойки (пені), яка підлягає стягненню із відповідача становить 6913,77 гривень.

В даному випадку суд виходить з того, що наявна вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, яка полягає у бездіяльності, оскільки він був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, зобов'язаний був та мав можливість його виконувати самостійно до пред'явлення позивачем позову до суду.

Разом з тим, оскільки відповідач не заперечує існування заборгованості за аліментами, відповідачем не подано заперечень щодо розрахунку заборгованості по пені, а відтак, суд бере до уваги розрахунок заборгованості, складений позивачем та приходить до висновку про стягнення з відповідача 6913,77 грн. пені, яка виникла у зв'язку з несплатою аліментів.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із квитанції позивачем оплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 180, 195, 196 СК України, ст.ст. 10, 14, 15, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 6913 (шість тисяч дев'ятсот тринадцять) гривень 77 копійок неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Кухаренко О.В.