Справа № 225/3664/17
Провадження № 2/225/1817/2017
У Х В А Л А

23 листопада 2017 року місто Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю:

секретаря судового засідання Голубової О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 було заявлено відвід головуючому судді. В якості підстав для відводу представник позивача послався на те, що,

головуючий суддя по дійсній цивільній справі був головуючим по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Торецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Представником ОСОБА_5 у цій справі була ОСОБА_1 В задоволенні вимог ОСОБА_5 було відмовлено. Зазначені обставини викликають у позивача та його представника сумніви в обєктивності та неупередженості судді при розгляді дійсної цивільної справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, клопотання про відвід підтримала.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши наявні матеріали справи в відповідних межах суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Частинами другою, третьою статті 23 цього же Кодексу передбачено, що на підставах, зазначених, в тому числі, в ст. 20 ЦПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Аналізуючи доводи заяви про відвід суд вважає, що міркування заявника про існування підстав, які викликають у нього сумніви в обєктивності та неупередженості судді є субєктивною думкою заявника, яка зацікавлена у вирішені справи на свою користь. Твердження про начебто зацікавленість головуючого в результаті розгляду є необґрунтованими й безпідставними.

Дійсно, суддя Мигалевич В.В. був головуючим суддею у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Торецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Рішення по цій справі ухвалено 20 листопада 2017 року. Однак, твердження заявника в обгрунтування заяви спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Торецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, ОСОБА_1 була представником позивача, і рішення по цій справі жодним чином не впливає на інтереси заявника.

Таким чином, підстави, наведені в заяві про відвід судді, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

В той же час суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Європейський Суд з прав людини через свою практику визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її субєктивні та обєктивні компоненти.

Неупередженість як вимога до суду означає, що суд, який розглядає справу, повинен бути безстороннім субєктивно, тобто не повинен мати будь-якої особистої заінтересованості та упередженості. Судді мають бути вільні від особистих симпатій, уподобань, прихильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. Тобто при розгляді справи існує презумпція неупередженості суддів.

Заявлені відводи суддям, згідно з тлумаченням Європейського Суду з прав людини, мають бути ретельно перевірені й за наслідками перевірки прийнято відповідне рішення.

Суд також повинен бути безстороннім обєктивно, тобто має бути достатньо гарантій, що виключають будь-які законні сумніви стосовно цього. Судді повинні ухвалювати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, хоч би з чийого боку та з яких мотивів воно б здійснювалося.

Статтею 129 Конституції України передбачено, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно із положеннями ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Конкретно по цій справі, позивачем заявлено відвід з підстав, які не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, вбачається упереджене ставлення з боку позивача до головуючого у справі судді.

З метою уникнення подальших сумнівів цієї особи в неупередженості головуючого у справі судді, на підставі системного аналізу викладених вище положень законодавства та практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що заяву про відвід необхідно задовольнити, а справу належить передати до канцелярії суду для визначення за принципом вірогідності іншого судді для її розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 20, 23-25 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючому судді Мигалевичу В.В. задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням передати до канцелярії суду для виконання вимог, визначених статтею 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: