АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Панченка М.М.

при секретарі Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

Справа №753/8364/17
Апеляційне провадження: №22-ц/796/10658/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від місячного доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 31 серпня 1996 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 13 грудня 2013р., мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, яка проживає разом з нею, а відповідач аліменти не сплачує та матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 16% від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 травня 2017р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач посилається на неврахування судом того, що предметом позову є стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_6, а не на всіх неповнолітніх біологічних дітей відповідача.

Також позивач вважає, що судом не прийнято до уваги стан здоров'я неповнолітньої дитини, яка потребує профілактичного, а у випадку загострення хвороб - стаціонарного лікування.

Крім того, позивач зазначає, що на її утриманні також перебуває їх з відповідачем спільна повнолітня дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, яка навчається в Національному університеті фізичного виховання та спорту, не працює і також не отримує допомоги від батька.

- 2 -

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду та ухвалити рішення, яким розмір стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 зменшити до 9% від його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідач посилається на неврахування судом того, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 і на його утриманні, крім спільних дітей, ще перебуває донька ОСОБА_9 від попереднього шлюбу та батько, який є пенсіонером за віком та має онкологічне захворювання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача - відхиленню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має на утриманні ще двох малолітніх дітей, що розмір аліментів на всіх дітей не повинен перевищувати 50% заробітної плати відповідача.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний матеріально утримувати свою дочку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, врахування судом при вирішенні питання про розмір аліментів матеріального стану позивача, суперечить вищенаведені нормі матеріального права.

Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та постійний заробіток, однак не надає щомісячної допомоги на утримання неповнолітньої дочки, тому суд прийшов до правильного висновку про стягнення з нього аліментів у частці від його щомісячного доходу.

Разом з цим, визначаючи розмір аліментів у 16% та розподіляючи 50% доходу

- 3 -

відповідача на всіх наявних у нього неповнолітніх дітей, суд першої інстанції безпідставно послався на п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки у ньому міститься роз'яснення, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, крім неповнолітньої дочки ОСОБА_7, має двох малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження. Однак, судом встановлено, що відповідач проживає разом із синами, аліменти на них не сплачує, а тому підстав для застосування вищевикладеного роз'яснення Верховного Суду України не має.

Крім того, суду першої інстанції були надані докази стану здоров'я неповнолітньої дочки відповідача, яка хворіє та потребує систематичного лікування, тому колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є справедливим, не відповідає потребам дитини і не є достатнім для її розвитку, а тому рішення в цій частині підлягає зміні, а розмір аліментів збільшенню до ј частини всіх видів доходу відповідача щомісячно.

Твердження позивача, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати ту обставину, що вони з відповідачем також мають повнолітню дочку, яка навчається, не працює і перебуває на її утриманні, не ґрунтуються на нормах матеріального права, які цього не передбачають.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на його утриманні перебуває ОСОБА_10, 2005р. народження, з матір'ю якої він проживає однією сім'єю, а також батько-пенсіонер, який страждає на онкологічне захворювання, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_10 не є дочкою відповідача, а кошти на її утримання зобов'язаний надавати її батько.

Відповідачем суду не були надані докази розміру пенсії його батька, але під час апеляційного розгляду відповідач зазначив, що вона складає 6000грн., що значно перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, також відповідачем не надано доказів витрат на лікування батька, а надана медична документація датована 2011р., тому підстав для зменшення розміру аліментів колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції з'ясовані обставини справи, але неправильно застосовані норми матеріального права в частині визначення розміру аліментів, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в цій частині. В іншій частині рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 6 вересня 2017 року змінити в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, з 16% на 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: