Справа №592/4541/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1301/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб»

про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_3 19500 грн. для відшкодування моральної шкоди., завданої ушкодженням здоровя.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Дочірнє підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб», посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд, не надавши належної оцінки обставинам про роботу позивача в шкідливих умовах праці саме у відповідача, безпідставно частково задовольнив позовні вимоги. Крім того, вказує, що позивач не надав суду доказів стосовно отримання ним моральної шкоди та не обґрунтував її розмір.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, а також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період з 01 червня 2000 року, коли була прийнята по переводу із ПАТ «Сумське НВО» в сталеливарний цех ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб», та до 01 грудня 2016 року працювала за професією машиніст крану металургійного виробництва, після чого була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах за ст.38 КЗпП України (а.с. 6 8).

Згідно з ОСОБА_1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 січня 2017 року ОСОБА_3 було встановлено діагноз: ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ. Легенева недостатність ІІ. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 28 грудня 2016 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Вібраційна хвороба 2 ст. від впливу загальної вібрації в формі церебрально периферичного ангіодистонічного і вегетативно вестибулярного синдромів, в поєднанні з вегетативно сенсорною полі невропатією верхніх та нижніх кінцівок зі стійкими вегетативно трофічними порушеннями на кистях і стопах полірадикулярними порушеннями зі стійким больовим синдромом і обмеженням функцій верхніх і нижніх кінцівок. Захворювання професійне (від тривалого впливу загальної вібрації і фізичного перенапруження внаслідок перебування у вимушеному положенні тіла), вперше встановлено ППЛЕК 28 грудня 2016 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість с помірним ступенем зниження слуху (третій ст.) за класифікацією ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 28 грудня 2016 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Супутній діагноз: ІХС: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН І ст. ДЕП ІІ ст. (гіпертонічна + атеросклеротична) з ХНМК. переважно в вертебро биззилярному басейні. Остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз шийного відділу хребта, ретролістез С3 С4С5, церквікоалгія. Хронічний фарингіт, ремісія. Пресбіопія. Хронічний блефароконюктивіт. Гіпертонічна ангіопатія сітківки (а.с. 9 10).

При цьому, встановлено, що професійне захворювання виникло у звязку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці; причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищеного рівня - токсико пилового, загальної вібрації, фізичного перенапруження та виробничого шуму. З метою ліквідації і запобігання виникнення професійних захворювань (отруєнь) директору ДП «Завод ОБ та ВТ» ОСОБА_6 запропоновано: постійно дотримуватись технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання, що генерує шум; постійно здійснювати ефективний контроль за використанням засобів індивідуального захисту працюючими в умовах підвищеного рівня шуму, пилу та загазованості.

З виписки із історії хвороби вбачається, що ОСОБА_3 з 12 грудня 2016 року по 03 січня 2017 року перебувала на обстеженні та лікуванні в Науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету, де їй також повідомили про наявність професійного захворювання (а.с. 12).

Згідно довідок до ОСОБА_1 огляду медико соціальною експертною комісією та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності виданих 02 березня 2017 року ОСОБА_3 пройшла первинний огляд та їй було встановлено 65% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання безтерміново та встановлено ІІІ групу інвалідності, а також визначена потреба у медикаментозному та санаторному лікуванні, лікуванні в реабілітаційній установі (а.с. 12).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку з питань охорони праці стосовно позивача були порушені права останньої на безпечні умови праці, тому погіршився стан її здоров'я через професійні захворювання, у зв'язку з чим відбулась втрата нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачу була заподіяна моральна шкода, для компенсації якої судом визначена сума з урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, враховуючи стан її здоров'я, в тому числі і наявність у неї третьої групи інвалідності, а також такого фактору, як підвищення рівня життя - у розмірі 19500 грн., яка стягнута з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Місцевим судом вірно встановлено і відповідачем не заперечується, що ОСОБА_3 працювала у відповідача в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості, а також за деякими показниками був присутній сам факт важкості праці.

Робота у шкідливих для здоров'я умовах стала наслідком її професійного захворювання через порушення відповідачем вимог трудового законодавства стосовно нестворення безпечних умов праці (не дотримано законодавство про охорону праці, щодо гігієнічних регламентів та нормативів), тому під час огляду позивача МСЕК 17 лютого 2017 року їй було встановлено втрату 65% професійної працездатності безтерміново, а також встановлено третю групу інвалідності безтерміново у зв'язку з профзахворюваннями.

Отже, є такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки місцевим судом правильно встановлено, що позивач внаслідок ушкодження здоров'я в результаті професійного захворювання зазнала фізичного болю та страждань, про що йдеться у п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, а також вона змушена вживати додаткові зусилля для організації свого життя, що спричиняє їй моральні страждання, для відшкодування яких судом обґрунтовано, з врахуванням принципу розумності й справедливості визначено суму у розмірі 19500 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Установивши, що професійне захворювання позивач отримала унаслідок незабезпечення у повній мірі ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» безпечних і нешкідливих умов праці, про що також йдеться в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (недосконалість технологій, тривала робота в шкідливих умовах праці), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем.

Під час установлення зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки заподіяна позивачу саме роботодавцем моральна шкода, що знайшло підтвердження матеріалами справи, перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з недотриманням відповідачем законодавства про охорону праці щодо гігієнічних регламентів та нормативів, що встановлено матеріалами справи.

Доводи апелянта, що до початку роботи у ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» позивач вже мала трудовий стаж у шкідливих та важких умовах праці у інших роботодавців не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки умови праці позивача у інших юридичних осіб не досліджувались судом у даній справі, так як дані обставини знаходяться поза межами даного позову. Разом з цим, у справі є докази, які свідчать про наявність вини відповідача у отриманні позивачем професійного захворювання і спричиненні йому моральної шкоди.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що підприємство відповідача є дочірнім підприємством ОСОБА_7 ім. М.В. Фрунзе і його виробництво було виділене в окреме у 2000 році. В той же час фактичне місце роботи позивача з 1998 року не змінилося, що підтверджується трудовою книжкою позивача.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і стосовно того, що сама позивачка довгий час за власною ініціативою пропрацювала у шкідливих умовах, чим можливо збільшила ступінь втрати працездатності, висновків місцевого суду про часткове задоволення позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду, враховуючи наявність доказів, які підтверджують факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -