АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Гарматюк О.Д.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Ільчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати договір поруки №145938 від 28 вересня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 припиненим, посилаючись на те, що 28 вересня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено Договір кредиту №0, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 80000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами був укладений договір поруки №145938, відповідно до якого вона зобов'язалась відповідати перед кредитором за виконання своїх зобов'язань позичальником. Позичальник свої зобов»язання належним чином не виконує, останній платіж боржник здійснив у травні 2011 року. Після не сплати чергового платежу позичальником у червні 2011 року у кредитора виникло право звернутись до поручителя з вимогою про повернення отриманих коштів. Кредитор протягом шести місяців до поручителя з вимогою не звертався.

Посилаючись на зазначені обставини та на підставі ч.4 ст.559 ЦК України просила визнати договір поруки № 145938 від 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 припиненим.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року позов задоволено частково.

Справа № 759/18710/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8949/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Визнано договір поруки №145938 від 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 припиненим стосовно щомісячних платежів, що підлягали сплаті 28 вересня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказувала, що частково задовольняючи позовні вимоги, у мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного суду України у справі №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року зазначає, що за договором поруки, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порука припинилась стосовно щомісячних зобов'язань, які боржник повинен був сплатити до 28 вересня 2017 року, порука стосовно щомісячних платежів не є припиненою, тому позивач повинна нести разом із боржником за кредитним договором солідарну відповідальність за погашення заборгованості по щомісячним платежам. В резолютивній же частині, суд вирішив визнати договір поруки №145938 від 28 вересня 2007 року припиненим стосовно щомісячних платежів, що підлягали сплаті 28 вересня 2017 року. Вказані факти свідчать про те, що висновки суду не відповідають фактично встановленим обставинам справи. Більш того є незрозумілим, чи суддя визнає договір поруки припиненим в цілому чи тільки щодо окремого платежу - 28 вересня 2017 року. В той же час строк вказаного платежу ще не настав, а тому в рішенні суду не обґрунтовано чому саме цього платежу.

В судове засідання ОСОБА_4, представник ПАТ «УкрСиббанк» не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень ( а.с.160, 163), причини своєї неявки суду не повідомили. у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Кей-Колект» Ільчук В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 80000 доларів США на умовах його повернення та сплати відсотків за користування грошовими коштами.

Позичальник зобов»язався повернути кредит не пізніше 28 вересня 2017 року, повернення кредиту має відбуватися в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, а також сплачувати проценти з 1 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 145938, відповідно до якого поручитель зобов»язалася відповідати перед кредитором за виконання зобов»язань позичальника.

Пунктом 1.1 договору поруки поручитель зобов»язується відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов»язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов»язань.

Починаючи з червня 2011 року у позичальника утворилась заборгованість за кредитним договором № 0 від 28 вересня 2007 року у зв»язку з простроченням повернення чергової частини позики.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що порука припинилася стосовно щомісячних зобов»язань, які боржник повинен був сплатити до 28 вересня 2017 року, а в іншій частині не припинилася.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За умовами кредитного договору боржник ОСОБА_4 взяв на себе зобов»язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28 вересня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов»язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов»язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту ( всієї суми або її частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Отже, умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст..554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ( з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред»явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором (п.1.7 кредитного договору), тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст..261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред»явлення вимог до поручителя.

У разі пред»явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов»язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов»язань ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-272цс16 від 29 червня 2016 року).

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка ОСОБА_3 посилалась на те, що останній платіж позичальник здійснив у травня 2011 року, до грудня 2011 року кредитор вимоги до поручителя не заявив, в отже порука є припиненою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

В судовому засіданні сторони пояснили, що в провадженні районного суду з 2014 року знаходиться цивільна справа за позовом кредитора до позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Приймаючи до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом України у справі за № 6-272цс16, слід дійти висновку про те, що пропуск встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку до платежів, які підлягали сплаті у період з травня 2011 року по грудень 2011 року , не припиняє правовідносин поруки за договором в іншій частині яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов»язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов»язань.

За таких обставин відсутні підстави для визнання поруки ОСОБА_3 за договором поруки № 145938 від 28 вересня 2007 року припиненою.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: ТОВ «Кей-Колект» про припинення поруки.

Разом з тим, поручитель ОСОБА_3 не позбавлена можливості посилатися на припинення поруки щодо певних щомісячних платежів щодо повернення грошових коштів поза межами шестимісячного строку у справі за позовом кредитора про стягнення заборгованості, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-1599цс15 від 3 лютого 2016 року, яка полягає в тому, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог ст..559 ч.4 ЦК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 309, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року - скасувати і ухвали нове рішення наступного змісту

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про припинення поруки, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: