Справа № 184/1973/17
Номер провадження 2/184/664/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 (ОСОБА_3Р.), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про оспорювання батьківства, виключення запису про батьківство з актового запису народження дитини та припинення стягнення аліментів», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в судовому засіданні вимоги, які уточнив в ході судового засідання, підтримав та просить суд встановити, що він не є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 362 від 11.10.2008 року відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на отримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку по рішенню Орджонікідзевського міського суду від 20.09.2012 року та припинити стягнення аліментів.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, крім призначення експертизи, так як в цьому немає необхідності, оскільки позивачу було достовірно відомо ще до народження дитини про те, що він не є її біологічним батьком. В останнє судове засідання не зявилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності, заперечень не мають, у прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 довгий час зустрічався з нею і підтримував близькі інтимні стосунки. В лютому 2008 року відповідачка повідомила позивача, що завагітніла від нього і чекає дитину. У сторін були серйозні наміри, вони планували зареєструвати шлюб, створити сім'ю, тому вважав, що є батьком дитини. В травні 2008 року ОСОБА_1 забрав ОСОБА_3 до себе додому і вони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період вагітності та родів позивач всіляко опікав відповідачку, піклувався про неї як за матір його дитини. 28 вересня 2008 року ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4. ОСОБА_5 своєю донькою, позивач з відповідачкою звернулись до відділу РАЦС, де 11.10.2008 року на підставі його заяви був проведений актовий запис про народження №362 - свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії 1-КИ №207441, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому ОСОБА_1 вказаний батьком дитини. Абсолютна впевненість в тому, що ОСОБА_4 являється донькою позивача, ще більше закріпило його бажання зареєструвати шлюб з відповідачкою і 11 жовтня 2008 року був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №211. Після народження дитини і до останнього моменту ОСОБА_1 виховував ОСОБА_4, утримував її, вкладав всю душу, виконував свої батьківські обов'язки добросовісно, дуже любив дитину. У позивача ніколи не виникало ніяких сумнівів відносно свого батьківства по відношенню до ОСОБА_4. В період вагітності та родів, народження дитини, після реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 весь час стверджувала, що ОСОБА_4 їхня дитина, та як їхню спільну дитину представляла її всім їхнім близьким та рідним.

Однак, сімейне життя у сторін не склалося. 03 жовтня 2012 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області шлюб було розірвано. Рішенням того ж суду 20 вересня 2012 року з позивача були стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 10 вересня 2012 року до досягнення повноліття доньки. З рішенням суду про стягнення з позивача аліментів він також згодився, так як вважав своїм обов'язком утримувати дитину і після розірвання між ними шлюбу. Однак, після розірвання шлюбу відповідачка почала перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні і виховані дитини, приховувала від нього місце перебування свого і дитини. Знову ж таки вважаючи ОСОБА_4 своєю рідною донькою, позивач боровся за зустрічі з нею до останнього. Нарешті, 27 червня 2014 року Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя був визначений порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала проти подальшої участі позивача у вихованні дитини. Така її поведінка спочатку позивачу була не зрозуміла, адже він весь час добросовісно виконував свої батьківські обов'язки, з любов'ю відносився до дитини, виховував та утримував її. При черговій скандальній зустрічі з відповідачкою вона заявила позивачу, що ОСОБА_4 не його дитина, що він не є батьком дитини, назвала навіть ім'я рідного батька дитини. Заявила, щоб він відстав від дитини, заводив свою сім'ю та дітей і виховував їх. Від почутого ОСОБА_1 був шокований і не міг повірити тому, що вона сказала йому. Але, в подальшому, пригадавши, проаналізувавши всі обставини, зокрема, все, що відбувалось в період передбачуваного зачаття дитини, позивач дійшов до висновку, що відповідачка дійсно могла зачати дитину не від нього і біологічним батьком дитини є інша людина, оскільки в період зачаття дитини вона вчилася та жила у м. Запоріжжя і вони в цей період вступали в близькі інтимні стосунки не більше двох разів. Тому, в даний час у ОСОБА_1 виникли об'єктивні сумніви його батьківства відносно ОСОБА_4. Вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому позивач записаний батьком ОСОБА_6, не відповідає дійсності.

Згідно ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного Кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України та пункту 11 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2016 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Згідно виконавчого листа №2/428/553/12; 428/3495/12 від 20.09.2012 року, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області, Державною виконавчою службою Орджонікідзевського МУЮ було направлено за моїм місцем роботи в ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», Розпорядженням про стягнення з нього аліментів на дитину, де з його зарплати щомісяця утримувалися аліменти. Так, за період з жовтня 2013 року по жовтень 2017 року вже утримано та перераховано стягувачеві аліментів в загальній сумі 60869,22 грн., що підтверджується довідками: №568, 569, 570 від 09.11.2017 року ПАТ «Покровський ГЗК»; №13.22-65/520 від 16.11.2017 року МЮУ Головне управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного Кодексу України, способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є: - припинення правовідносин, а також його анулювання; - припинення дій, які порушують сімейні права; - зміна правовідношення.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аліментні зобов'язання можуть виникати лише з підстав, строго передбачених законом (Кодексом, Статутом і т.п.). Відсутність таких підстав являється підставою для звільнення (припинення) стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 180 CK України, обов'язок утримувати дитину покладається на батьків. Позивач вважає, що не являється батьком ОСОБА_6 і не зобов'язаний платити аліменти на її утримання. Згідно з ч. 2 ст. 188 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути звільнені від зобов'язання утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З доводами позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погоджується за винятком тих обставин, що йому не було відомо про те, що він є батьком дитини, оскільки в цій частині його доводи є голослівними, безпідставними, недоведеними, нічим не підтвердженими, не відповідають вимогам Сімейного та Цивільного процесуального законодавства України і спростовуються стабільними поясненнями відповідача, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного.

Відповідач в судовому засіданні пояснила про те, що вона повідомила позивача ще до народження доньки ОСОБА_4 про те, що він не є біологічним батьком дитини і батьком є інша особа, оскільки на час зачаття дитини вона з позивачем не підтримувала жодних стосунків. Вказані доводи відповідача позивачем у встановленому законом порядку не спростовані, а тому той факт, що позивач взнав про те, що він не є батьком дитини судом встановлений бути не може.

Окрім того, статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Суд вважає, що твердження позивача про те, що він не знав про те, що він не є батьком дитини лише спрямовані на те, щоб йому була надана можливість звернутися до суду з дійсним позовом.

Частина 2 зазначеної норми Закону чітко передбачає, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Підставою для задоволення позову, в цьому випадку, є доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Ці дані можуть бути встановлені на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачає у пункті 10, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підстави спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини.

Пунктом 11 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

В даному випадку потреби в проведенні судової експертизи не має, оскільки відповідач не оспорювала та не оспорює, що позивач дійсно не є біологічним батьком дитини доньки ОСОБА_4, з чим погодився і сам позивач по справі.

Таким чином суд, вважає необхідним встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану виключити відомості про батьківство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з актового запису № 362 від 11 жовтня 2008 року відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на отримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, які були стягнуті рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року та припинити стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 128, 136, 188 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 259 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити відомості про батьківство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України з актового запису № 362 від 11 жовтня 2008 року, який був виконаний Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на отримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно, які були стягнуті рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року (виконавчий лист №2/428/553/12, 428/3495/12 від 20 вересня 2012 року).

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на отримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно, які стягуються на підставі виконавчого листа №2/428/553/12, 428/3495/12 від 20 вересня 2012 року, виданого Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7