печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9375/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 червня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.

при секретарі - Вишневській О.Р.,

розглянувши у засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5, приватний нотаріус Косюк Олена Петрівна про визнання недійсним довіреності, заяви про згоду на відчуження спільного майна подружжя, договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту - Позивач) звернулась до суду з позовом про визнання недійсним довіреності, заяви про згоду на відчуження спільного майна подружжя, договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу будинку, в якому просить визнати недійсною довіреність від 01 квітня 2016 року, посвідчену та зареєстровану за № 395 у м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Михайло Костянтиновичем (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1), якою уповноважено ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) вчиняти дії від імені ОСОБА_1; визнати недійсною заяву про згоду чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на продаж майна, посвідчену 23 травня 2016 року за № 570 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Михайло Костянтиновичем (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1), якою ОСОБА_6 надано згоду його дружині - ОСОБА_1 на відчуження нерухомого майна, яке перебуває у спільній суміжній власності подружжя; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 395, та ОСОБА_4 щодо продажу земельної ділянки, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №32 (кадастровий номер НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 82, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2). Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 395, та ОСОБА_4 щодо продажу житлового будинку, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №31 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визнати недійсним дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданий 25.05.2016 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за кадастровим номером НОМЕР_3, посилаючись на те, що 06.06.2005 року Позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0640 га., за кадастровим номером - НОМЕР_3, розташовану в АДРЕСА_2 та призначеної для використання такої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вищевказаний державний акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02-7-00727. З 2005 року, у відповідності до цільового призначення, на вищевказаній земельній ділянці здійснювалося будівництво житлового будинку, яке завершилось 03.06.2010 року. Після завершення зазначеного будівництва в Головному управлінні житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Позивачем було отримано Свідоцтво на право власності НОМЕР_5 від 03.06.2010 року на житловий будинок АДРЕСА_2 на вищевказаній земельній ділянці.

28.01.2013 року державний реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві - Каравай Н.В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Позивача на об'єкт нерухомого майна № , а саме: на вищевказаний житловий будинок в АДРЕСА_2, площею 517,4 кв. м. Про факт реєстрації права власності Позивача на вищевказаний житловий будинок Позивачу надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії 256603 № СЕК. Відтак, саме Позивач є зареєстрованим законним власником вищевказаного майна.

12.02.2017 року до Позивача звернулася невідома особа із пропозицію продати вищевказані об'єкти нерухомого майна, незважаючи на те, що Позивачем та/або членами її сім'ї ніколи не здійснювалось жодних дій, спрямованих на відчуження земельної ділянки або житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Вищевказане звернення невідомої особи до Позивача стало підозрілим для Власника, а тому Позивач одразу звернулась із запитом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для перевірки актуальної інформації щодо власника земельної ділянки та житлового будинку на такій земельній ділянці. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що 09.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу - Косюк О.П. (надалі також - Третя особа 2) були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31304399 та № 31305812 щодо зміни власника земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на ОСОБА_4 (надалі також - Відповідач-3, Набувач). Вищевказані рішення були прийняті Реєстратором на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки №32 та житлового будинку №31 від 06.09.2016 року (надалі також разом - Оскаржувані договори, а окремо - Договір купівлі-продажу земельної ділянки або Договір купівлі-продажу будинку). З преамбули Оскаржуваних договорів вбачається, що вищевказане нерухоме майно було начебто відчужене ОСОБА_2 (надалі також - Відповідач-1) від імені Власника на підставі довіреності від 01.04.2016 року (надалі також - Оскаржувана довіреність), посвідченої приватним нотаріусом - Щелковим Михайло Костянтиновичем (надалі також - Відповідач-2). В п. 3.14 Оскаржуваних договорів зазначено, що відчуження вищевказаного майна відбулося начебто за письмовою згодою чоловіка Позивача - ОСОБА_5 № 570 від 23.05.2016 року (надалі також - Оскаржувана згода), яка була також посвідчена Відповідачем-2.

Таким чином, користуючись Оскаржуваною довіреністю невідомого походження, Відповідачем-1 було протиправно укладено Договори, спрямовані на відчуження належного Позивачу майна, незважаючи на те, що Позивачем та/або членами її сім'ї ніколи не здійснювалось жодних дій, спрямованих на відчуження земельної ділянки або житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2., ОСОБА_5 не надавалося жодних згод на вищевказані дії, а про наявність Оскаржуваних договорів Позивач дізнався взагалі випадково.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати позов без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі, треті особи будучи належним чином повідомленими про день, час, місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились.

Встановлено, що 06.06.2005 року Позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0640 га., за кадастровим номером - НОМЕР_3, розташовану в АДРЕСА_2 та призначеної для використання такої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.11). Вищевказаний державний акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02-7-00727. З 2005 року, у відповідності до цільового призначення, на вищевказаній земельній ділянці здійснювалося будівництво житлового будинку, яке завершилось 03.06.2010 року. Після завершення зазначеного будівництва в Головному управлінні житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Позивачем було отримано Свідоцтво на право власності НОМЕР_5 від 03.06.2010 року на житловий будинок АДРЕСА_2 на вищевказаній земельній ділянці (а.с.12).

28.01.2013 року державний реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві - Каравай Н.В. було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Позивача на об'єкт нерухомого майна № , а саме: на вищевказаний житловий будинок в АДРЕСА_2, площею 517,4 кв. м. Про факт реєстрації права власності Позивача на вищевказаний житловий будинок Позивачу надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії 256603 № СЕК. Відтак, саме Позивач є зареєстрованим законним власником вищевказаного майна.

12.02.2017 року до Позивача звернулася невідома особа із пропозицію продати вищевказані об'єкти нерухомого майна, незважаючи на те, що Позивачем та/або членами її сім'ї ніколи не здійснювалось жодних дій, спрямованих на відчуження земельної ділянки або житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Вищевказане звернення невідомої особи до Позивача стало підозрілим для Власника, а тому Позивач одразу звернулась із запитом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для перевірки актуальної інформації щодо власника земельної ділянки та житлового будинку на такій земельній ділянці. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що 09.09.2016 року приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу - Косюк О.П. (надалі також - Реєстратор) були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31304399 та № 31305812 щодо зміни власника земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на ОСОБА_4 (надалі також - Відповідач-3, Набувач). Вищевказані рішення були прийняті Реєстратором на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки №32 та житлового будинку №31 від 06.09.2016 року (надалі також разом - Оскаржувані договори, а окремо - Договір купівлі-продажу земельної ділянки або Договір купівлі-продажу будинку) (а.с.а.с.20-23). З преамбули Оскаржуваних договорів вбачається, що вищевказане нерухоме майно було начебто відчужене ОСОБА_2 (надалі також - Відповідач-1) від імені Власника на підставі довіреності від 01.04.2016 року (надалі також - Оскаржувана довіреність), посвідченої приватним нотаріусом - Щелковим Михайло Костянтиновичем (надалі також - Відповідач-2) (а.с.а.с18-19). В п. 3.14 Оскаржуваних договорів зазначено, що відчуження вищевказаного майна відбулося начебто за письмовою згодою чоловіка Позивача - ОСОБА_5 № 570 від 23.05.2016 року (надалі також - Оскаржувана згода), яка була також посвідчена Відповідачем-2.

Таким чином, користуючись Оскаржуваною довіреністю невідомого походження, Відповідачем-1 було протиправно укладено Договори, спрямовані на відчуження належного Позивачу майна, незважаючи на те, що Позивачем та/або членами її сім'ї ніколи не здійснювалось жодних дій, спрямованих на відчуження земельної ділянки або житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2., ОСОБА_5 не надавалося жодних згод на вищевказані дії, а про наявність Оскаржуваних договорів Позивач дізнався взагалі випадково.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч.3 ст.202 ЦК України оскаржувана довіреність є одностороннім правочином.

Крім того, відповідно до положень ст. ст. 244-245, 657 ЦК України довіреність, спрямована на уповноваження особи на відчуження нерухомого майна обов'язково підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів, нотаріус, зокрема, зобов'язаний перевірити справжність підпису учасників такого правочину.

Також відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про нотаріат» нотаріально посвідчуванні правочини підписуються в присутності нотаріуса.

Частини 1-3 ст.43 Закону України «Про нотаріат» встановлює, що не допускається вчинення нотаріальної дії за відсутності осіб-її учасників або їх уповноважених представників, а при вчиненні нотаріальних дій особи-учасники таких правовідносин мають бути обов'язково встановлені за допомогою визначеного переліку документів, які можуть посвідчувати особу, зокрема, паспорту громадянина України.

01.04.2016 року в м. Києві на ім'я Відповідача-1 начебто від імені Позивача було видано довіреність № 395 (реєстраційний № 43705756). Вищевказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Щелковими М.К. (на підставі свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1), який на даний час має зареєстроване місце здійснення нотаріальної діяльності у АДРЕСА_3.

Однак, Позивач зазначає, що ніколи не вчиняв жодних дій, спрямованих на наділення Відповідача-1 будь-якими повноваження від свого імені.

Більше того, як стверджує Позивач, вона ніколи не підписувала Оскаржуваної довіреності та не могла підписати таку довіреність, оскільки їй до моменту виявлення факту відчуження земельної ділянки та житлового будинку взагалі нічого не було відомо про особи Відповідача-1 та Відповідача-2.

З преамбули Оскаржуваної довіреності вбачається, що 01.04.2016 року при встановлені особи-довірителя для вчинення нотаріальної дії Відповідачем-2 було встановлено, що довірителем виступає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платника податків ОСОБА_1 - НОМЕР_6, паспорт серії НОМЕР_7, який виданий Шевченківським РВ ОМУ УМВС України в м. Києві 20.12.2013 року.

Водночас, Позивачу ніколи не належав паспорт громадянина України паспорт серії НОМЕР_7, який виданий Шевченківським РВ ОМУ УМВС України в м. Києві 20.12.2013 року.

Паспорт з вищевказаним номером та серією - НОМЕР_8 дійсно видавався Позивачу, однак такий паспорт ще 31.01.2006 року було замінено на інший (серія НОМЕР_9, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 31.01.2006 року), який є єдиними діючим паспортом і по сьогоднішній день (а.с.27). Крім того, Шевченківським районним відділом в м. Києві Головного управління Державної Міграційної служби України в м. Києві надано довідку №11/06 від 14.02.2017 р., в якій чітко зафіксовано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці міста Києва у тому, що вона 31.01.2006 р. документована ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві паспортом громадянина України серії НОМЕР_9 в зв'язку з втратою паспорта серії НОМЕР_7 (а.с.26)

Також, реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платника податків ОСОБА_1 - НОМЕР_6, не належить мені (ОСОБА_1). Податковими органами Позивачу було присвоєно інший реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_10 (а.с.27 зворот).

Крім того, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного Управління Державної фіскальної служби України в м. Києві було надано лист від 15.02.2017 р., в якому чітко зазначається, що реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платника податків ОСОБА_1 НОМЕР_10. Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 в базі даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків не значиться (а.с.а.с.24-25).

Крім того, зазначена в преамбулі адреса реєстрації Позивача також не відповідає дійсній адресі реєстрації, оскільки Позивач прописана в будинку АДРЕСА_5.

Водночас, Позивач стверджує, що підпис на Оскаржуваній довіреності йому взагалі не належить, та така особа ніколи не вчиняла та не хотіла вчинити жодних дій спрямованих на наділення Відповідача-1 будь-якими повноваженнями.

Крім того, в тексті Оскарженої довіреності було допущене виправлення по батькові Позивача-1 з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», яке взагалі не було внесено до Єдиного реєстру, довіреностей всупереч положенням п.2.1. та п.2.14 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006 р.

Таким чином, вищевказані обставини вказують на те, що приватним нотаріусом-Відповідачем-2 було допущено численні порушення щодо нотаріального посвідчення Оскаржуваної довіреності, а, відтак, нотаріальна форма такого правочину не була дотримана належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1-3, ч.5-6 ст.203 цього Кодексу.

До таких підстав ч.1 та ч.3 ст.203 ЦК України, зокрема, відносить відсутність волевиявлення учасника правочину та недотримання форми встановленої законом.

Як було зазначено вище, 23 травня 2016 року ОСОБА_5 начебто було надано письмову згоду на відчуження земельної ділянки та житлового будинки, право власності на які було зареєстровано за його дружиною - ОСОБА_1.

В п. 4 гл. 9 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5 (в редакції на момент видачі Оскаржуваної згоди) також зазначено, що нотаріус перевіряє справжність підпису заявника шляхом здійснення підпису у присутності нотаріуса.

Відповідно до п.7.32 наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження правил ведення нотаріального діловодства» від 03.04.2015 року №3253/5 (в редакції на момент видачі Оскаржуваної згоди) в зазначений реєстр Позивач-2 мав проставити свій підпис.

Так, як вже було зазначено, Відповідач-1, керуючись повноваженнями, які начебто виникли у нього на підставі Оскаржуваної довіреності, уклав два договори відчуження нерухомого майна, посвідчені приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу - Косюк Оленою Патерівною (надалі також - Реєстратор), на користь ОСОБА_4, а саме:

1. Договір купівлі продажу житлового будинку від 06.09.2016 року (зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №31).

2. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06.09.2016 року (зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №32).

Однак, вищевказані договори, з огляду на обставини, викладені вище, були укладені особою, що не була наділена необхідним обсягом дієздатності, оскільки Відповідач-1 при вчиненні вищевказаних правочинів діяв від імені Позивача саме на підставі повноважень, встановлених в Оскаржуваній довіреності, яку ОСОБА_1 ніколи не видавала.

Більше того, п. 3.14 Оскаржуваних договорів була зазначено начебто про схвалення таких угод ОСОБА_5 шляхом надання Оскаржуваної згоди, що не відповідає дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_5 такої згоди ніколи не надавав.

Відтак, Відповідач-1 протиправно розпорядився майном Позивача уклавши Оскаржувані договори, згідно з умовами яких право власності на земельну ділянку та житловий будинок в АДРЕСА_2 перейшло до Відповідача-3.

Проте, Позивач наголошуює, що ніколи не вчиняв жодних дій, спрямованих на відчуження вищевказаного нерухомого майна та не надавав таких повноважень будь-яким особам, у тому числі й Відповідачу-1.

Також, Позивач звертає увагу Суду на те, що в преамбулі Оскаржуваних договорів продубльовано неточність Оскаржуваної довіреності та повторно вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_4, незважаючи на те, що в зазначеному будинку такої квартири не існує, що не було встановлено Реєстратором, як і те, що надана Відповідачем-1 для укладення договорів Оскаржувана довіреність містила розбіжності щодо по батькові довірителя з інформацію, що міститься в Єдиному реєстрі довіреностей.

Наведене свідчить про те, що Реєстратором, всупереч положенням п.4 наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, при посвідченні правочину взагалі не було належним чином перевірено повноваження довіреної особи.

Окрім того, як вже зазначалось вище, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації, власником житлового будинку (площа 517,40 кв. м.) та земельної ділянки (площа 0,064 га.), які розміщені за адресою АДРЕСА_2, є саме «ОСОБА_1», а не «ОСОБА_1».

Крім того, всупереч положенням п.7 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 р. №296/5, для посвідчення Оскаржуваних договорів реєстратором не було витребувано оригіналів документів, які могли б посвідчувати право власності Позивача-1 на відчужувані об'єкти, для виробленням копій з них.

Позивач зазначає, що ані Державний акт на право власності на земельну ділянку, ані свідоцтво на право власності на житловий будинок ніколи не втрачалися, копії таких документів стороннім особам не надавалися та знаходяться в ОСОБА_1.

Відповідно до ч.3 ст.202 ЦК України вищевказані договори є двостороннім правочином, щодо якого ст. 657 цього Кодексу передбачена обов'язкова нотаріальна форма.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1-3, 5-6 ст.203 цього Кодексу.

До таких підстав ч.1 та ч.3 ст.203 ЦК України, зокрема, відносить відсутність волевиявлення учасника правочину та недотримання форми встановленої законом.

За таких обставин, враховуючи те, що Оскаржувані договори були укладені на підставі недійсної довіреності, що свідчить про відсутність волі ОСОБА_1 на відчуження свого нерухомого майна, а також з огляду на те, що для вищевказаних договорів не було належним чином дотримано нотаріальної форми, вбачаються всі підстави для визнання таких договорів недійсними.

Тому, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 15, 16 , 88, 316, 317, 319, 322, 328, 344, 346, 347 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 10, 11, 59, 60, 79, 88, 208, 209, 212-216 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5, приватний нотаріус Косюк Олена Петрівна про визнання недійсним довіреності, заяви про згоду на відчуження спільного майна подружжя, договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу будинку, - задовольнити.

Визнати недійсною довіреність від 01 квітня 2016 року, посвідчену та зареєстровану за № 395 у м. Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Михайло Костянтиновичем (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1), якою уповноважено ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) вчиняти дії від імені ОСОБА_1.

Визнати недійсною заяву про згоду чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на продаж майна, посвідчену 23 травня 2016 року за № 570 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Михайло Костянтиновичем (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1), якою ОСОБА_6 надано згоду його дружині - ОСОБА_1 на відчуження нерухомого майна, яке перебуває у спільній суміжній власності подружжя.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 395, та ОСОБА_4 щодо продажу земельної ділянки, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №32 (кадастровий номер НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 82, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2). - Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 вересня 2016 року, укладений між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності № 395, та ОСОБА_4 щодо продажу житлового будинку, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій під №31 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати недійсним дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданий 25.05.2016 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за кадастровим номером НОМЕР_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2), приватного нотаріуса Щелкова Михайла Костянтиновича, ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11) на користь позивача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10) 8 364 ( вісім тисяч триста шістдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Заходи забезпечення позову скасувати при набранні рішенням законної сили.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Підпалий