Справа № 206/6258/17
Провадження № 4-с/206/34/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря Мороза К.Т.

державного виконавця Тищенка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 національний кредит» на дії та бездіяльність державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 51615476,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2017 ПАТ «ОСОБА_1 національний кредит» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця (а.с.1-5).

В обґрунтування скарги заявником зазначено, що в провадженні державного виконавця Тищенко О.О. перебувало виконавче провадження № 51615476 про примусове стягнення з ТОВ «Шина-Мотор» на користь заявника заборгованості в сумі 66021,48 грн. Втім, виконавчий лист 13.11.2017 був повернений державним виконавцем на підставі ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, транспортні засоби за боржником не зареєстровані, відсутня інформація про працевлаштування боржника, а також, в базі особових рахунків пенсіонерів не значиться, на обліку забезпечення військовослужбовців та деяких інших громадян не перебуває, пенсія не призначалась, право власності на нерухоме майно не зареєстровано. В той же час, заявник вважав, що повернення виконавчого документа з даних підстав є неправомірними, оскільки боржник юридична особа, і не може бути на обліку як військовослужбовець, утримувач пенсії та заробітної плати. Також, вважав, що державним виконавцем не вжито всіх заходів примусового виконання рішення. В звязку із чим заявник просив визнати незаконними дії державного виконавця Тищенко О.О., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, у виконавчому провадженні № 51615476,скасувати постанову 21.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу, у виконавчому провадженні № 51615476 та зобовязати державного виконавця вжити передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду.

Представник заявника у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу просив задовольнити.

Державний виконавець Тищенко О.О. у судовому засіданні вважав скаргу не обґрунтованою, зазначив, що всі виконавчі дії здійснювались у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши доводи та пояснення державного виконавця, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2017 головним державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, у виконавчому провадженні № 51615476, відкритого на підставі виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 та ТОВ «Шина-Мотор» на користь ПАТ «ОСОБА_1 Кредит» заборгованості у розмірі 66021,48 грн., прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих виконавчих дій, було встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. Згідно довідок УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області право власності на транспортні засоби за боржником не зареєстровано, відсутня інформація про працевлаштування боржника, а також, в базі особових рахунків пенсіонерів не значиться, на обліку забезпечення військовослужбовців та деяких інших громадян не перебуває, пенсія не призначалась, право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.6-7).

Визначені державним виконавцем обставини у прийнятій постанові, щодо розшуку майна боржника знайшли своє підтвердження у долучених запитах та відповідях щодо відсутності нерухомого майна, та інше.

В той же час, відповідно до договору застави в обороті від 27.06.2014 та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, виготовленого станом на 27.06.2014 товари в обороті (шини), які належать боржнику перебувають під обтяженням, згідно договору застави, укладеного між боржником та стягувачем (а.с.17-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік прав державного виконавця щодо можливостей розшуку майна боржника та заходів примусу, під час виконання рішення суду, визначений ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Втім, державним виконавцем не надано доказів вчинення всіх необхідних та передбачених виконавчих дій, та те, що ним вичерпано всі можливі заходи для повного виконання рішення суду (у тому числі, передбачені законом запити, звернення до суду, направлення виконавчого листа за місцем знаходження майна, та інше), враховуючи той факт, що стягувачем надано докази наявності рухомого майна, що було передано в заставу стягувачу, як кредитору. За таких обставин, вбачається, що при здійсненні виконавчих дій виконавцем не були вжиті всі заходи, спрямовані на відшукання майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, не були здійснені всі передбачені законом та віднесені до компетенції державного виконавця заходи щодо розшуку майна боржника, зокрема, і рухомого. Виходячи зі змісту ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Частино 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Таким чином, суд вважає, що винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві є передчасним та необґрунтованим, в зв'язку з чим дії державного виконавця по винесенню даної постанови є незаконними, а постанова підлягає скасуванню, а відтак скарга в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про зобов'язання державного виконавця вжити заходи примусового виконання рішення, суд зазначає, що скарга у відповідній частині не може бути задоволена, оскільки вжиття таких заходів відносяться до компетенції державного виконавця, а відтак, у даному випадку, може бути оскаржена лише допущена державним виконавцем бездіяльність. При розгляді даної скарги, суд також звертає увагу на те, що у рішенні від 27 листопада 2008 року у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «ОСОБА_4 проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року). Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «ОСОБА_5 проти України» (рішення від 15 жовтня 2009 року, остаточне від 15.01.2010 року) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, а також положення діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення скарги частково. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383 - 387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 національний кредит» - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови від 21.06.2017, про повернення виконавчого документа стягувачу, у виконавчому провадженні № 51615476.

Скасувати постанову 21.06.2017, про повернення виконавчого документа стягувачу, у виконавчому провадженні № 51615476.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя К.С. Маштак