Справа № 450/2456/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/783/6821/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и л а :

ухвалоюПустомитівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017р. у справі №450/2456/17, відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу. Вважає ухвалу незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, а отже такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_2 не подавав заяви про скасування судового наказу, а подавав заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами, що неодноразово наголошувалось в судовому засіданні. Вказує, що судом невірно застосовано норми процесуального права при відкритті провадження за нововиявленими обставинами. Зазначає, що як вбачається з довідки, виданої Оброшинською сільською радою та довідки, виданої СТ «Урожай» №4 від 27.09.2017р. ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_4 та дітьми проживають разом за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, смт. Оброшино, вул. Садове Товариство «Урожай», 17. Що ж до посилань ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 періодично не ночує вдома, то до матеріалів справи долучено докази того, що ОСОБА_2 працює електромонтером з обслуговування підстанції на ПрАТ «ЛЛРЗ» у нічну зміну. Крім цього, вказує на те, що ОСОБА_4 не додала до заяви про видачу судового наказу належних та допустимих доказів, а її твердження викладені у заяві є голослівними та нічим не підтверджені. Також, вказує на те, що з матеріалів справи чітко вбачається спір про право.

В судове засідання заявник ОСОБА_4 не зявилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за її відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що від такої особи до суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу із викладом своєї позиції по суті справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, що подала апеляційну скаргу та його представника на підтримання скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, зокрема, і письмові заперечення заявника на апеляційну скаргу, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 96, ст. 103, п.2 ч.9 ст.105-1 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні заяви про скасування судового наказу, виходив з того, що 13.10.2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою про скасування судового наказу виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 14.09.2017р., у справі №450/2456/17. Під час розгляду заяви, судом встановлено, що ОСОБА_4 12.09.2017р. звернулася в Пустомитівський районний суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. До заяви додано копії свідоцтва про одруження і свідоцтва про народження 2-х дітей, з яких слідує, що 14.02.2000 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, у яких 14.12.2001р. та 21.03.2003 р. народилися, відповідно, син ОСОБА_5 та донька Христина. 14.09.2017р. суддя Пустомитівського районного суду, у відповідності до п.4-1 ч.1 ст.96 ЦПК України, видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з 12.09.2017 р. Суд критично оцінив додані боржником до заяви копії квитанцій, товарних чеків, накладних на оплату за спожиту електроенергію та придбання різних товарів за період з 2009 по 2017 роки, так як такі не свідчать про те, що він приймає безпосередню участь в утриманні своїх дітей та вважав, що заявник не надав суду доказів повної або часткової необґрунтованості вимог стягувача. З врахуванням встановленого суд вважав, що відсутні підстави для скасування даного судового наказу, а тому подану заяву слід залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом постановлена без дотримання вимог закону.

Так, як вбачається із матеріалів справи 13.10.2017 року ОСОБА_2 подано до суду заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами (а.с. 25-27). У такій ОСОБА_2, посилаючись, зокрема, і на ч.1 ст. 361 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) просив скасувати судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року вказуючи про те, що на момент винесення судового рішення існували істотні обставини, які не були відомі суду і впливають на правильне вирішення спору.

Однак, як вбачається із матеріалів справи судом першої інстанції розгляд такої заяви не проведено відповідно до чинних на той час норм глави 4 Розділу V ЦПК України, а саме питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами не вирішувалось та заява в порядку передбаченому вказаною главою не розглядалась та не вирішена. Натомість згадана заява в порядку ст.ст. 105, 105-1 ЦПК України була прийнята до розгляду та розглянута, хоча вказані норми, а також ст. 96 ЦПК України, в редакціях, що діяли на час звернення з завою ОСОБА_2 не передбачали можливості подання заяви про скасування судового наказу, виданого відповідно до п.п. 4, 4-1 ч.1 ст. 96 ЦПК України.

Зважаючи на вказане слід вважати, що прийняття заяви до розгляду, сам розгляд та оскаржуване судове рішення здійснені та постановлене без дотримання вимог процесуального закону, без повного та всебічного зясування обставин, що мали значення, а тому оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2017 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_6