Справа № 527/2677/16-ц
провадження 2/527/171/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виробничого підрозділу АФ «Пустовійтове» ТОВ «Інвестиційно промислова компанія «Полтавазернопродукт», з залученням третьої особи відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, про визнання недійсними договорів оренди землі,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 23.12.2016 року звернувся до суду з позовом до виробничого підрозділу АФ «Пустовійтове» ТОВ «Інвестиційно промислова компанія «Полтавазернопродукт» (далі ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт»), з залученням третьої особи відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, про визнання недійсними договорів оренди землі, в якому прохає ( з урахуванням уточнень до позовних вимог): - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 241 від 01.06.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на земельну ділянку площею 5,07 га, кадастровий номер :00:018:0003; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 27 від 01.08.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на земельну ділянку площею 1,4999 га, кадастровий номер :00:001:0084. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку площею 5,0700 гектара, розташовану на території Пустовійтовської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_4 та земельну ділянку площею 1,4999 гектара, розташовану на території Пустовійтовської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_4 Між ОСОБА_4 та ВП «Агрофірмою «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт», укладено договори оренди вказаних земельних ділянок від 01.06.2015 року та від 01.08.2015 року терміном на сім років.Але як встановлено ОСОБА_4 вказаних договорів оренди земельних ділянок не укладала та не підписувала, тобто не було її волевиявлення на укладення зазначених правочинів, в звязку з чим спірні договори оренди землі є недійсними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому та просив його задовольнити. Додатково вказав, що в 2016 році він отримував кошти за оренду земельних ділянок, проте вважав, що вказані кошти є орендною платою за попередніми договорами оренди землі, які були дійсними до 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнень до нього, підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, вказані в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, вказаних у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав її

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,4999 га (згідно Державного акту серія ЯЕ № 643851-1,50 га), розташованої на території Пустовійтівської сільської ради Глобинського району, переданої для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 643851, виданого Глобинською РДА 12.08.2008 року, кадастровий номер :00:001:0084.

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,0700 га, розташованої на території Пустовійтівської сільської ради Глобинського району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Глобинською державною нотаріальною конторою 07.10.2009 року, кадастровий номер :00:018:0003.

ОСОБА_4 померла 07.03.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 317623.

Відповідно до Договору оренди земельної ділянки № 27 від 01.08.2015 року, ОСОБА_4 (орендодавець) передала, а виробничий підрозділ агрофірма «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» (орендар) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :00:001:0084, загальною площею 1,499 га, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Як додаток до договору оренди № 27 від 01.08.2015 року було підписано акт приймання передачі земельної ділянки. Договір та акт мають підписи сторін: від орендодавця ОСОБА_4, від орендаря ОСОБА_5

Також, відповідно до Договору оренди земельної ділянки № 241 від 01.06.2015 року, ОСОБА_4 (орендодавець) передала, а виробничий підрозділ агрофірма «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» (орендар) прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :00:018:0003, загальною площею 5,07 га, яка знаходиться на території Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Як додаток до договору оренди № 241 від 01.06.2015 року було підписано акт приймання передачі земельної ділянки. Договір та акт мають підписи сторін: від орендодавця ОСОБА_4, від орендаря ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи зокрема в межах заявлених позивачем вимог.

Позивачем ставиться питання про визнання недійсними Договорів оренди землі з підстав відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на укладення та підписання договорів оренди, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2ст.207 ЦК України).

Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір оренди землі може бути визнано у судовому порядку недійсним з підстав, передбачених ст.215 ЦК України, ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, на момент вчинення правочину.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Ч.1ст. 179 ЦПК України передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Відповідно до висновку експерта Полтавського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № 959 від 30.05.2017 року встановлено наступні висновки:- підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки № 241 від 01.06.2015 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ВП АФ «Пустовійтове» (орендар), виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням її власному підпису; - підпис в графі «Орендодавець» в акті приймання передачі земельної ділянки без дати додатку до договору оренди земельної ділянки № 241 від 01.06.2015 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ВП АФ «Пустовійтове» (орендар), виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням її власному підпису; - підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки № 27 від 01.08.2015 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ВП АФ «Пустовійтове» (орендар), виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням її власному підпису; - підпис в графі «Орендодавець» в акті приймання передачі земельної ділянки без дати додатку до договору оренди земельної ділянки № 27 від 01.08.2015 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ВП АФ «Пустовійтове» (орендар), виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням її власному підпису.

Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Стаття 66 ЦПК України визначає, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Пленум Верховного Суду України, у своїй Постанові від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Як встановлено в ході судового засідання судова почеркознавча експертиза була проведена на підставі ухвали суду від 13.03.2017 року, висновок експерта є мотивованим, містить відповіді на поставлені питання.

Висновок експерта у суду не викликає сумніву в його правильності, тому суд вважає його належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст.57-59,66 ЦПК України.

Крім того, судовий експерт попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обовязків за ст.ст. 384, 385 КК України.

Згідно висновку Верховного суду України, викладеного при розгляді цивільної справи № 6-48цс15 від 22.04.2015 року, судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення орендодавця, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Таким чином, оскільки договір оренди землі № 241 від 01.06.2015 року та договір оренди землі № 27 від 01.08.2015 року, укладені між ОСОБА_4 (орендодавець) та ВП АФ «Пустовійтове» (орендар) не підписані однією із сторін договору, а саме орендодавцем ОСОБА_4, суд вважає, що волевиявлення на укладення даних угод у останньої було відсутнє, а тому вказані договори підлягають визнанню недійсними.

На підтвердження виконання умов спірних договорів позивачем ОСОБА_1 представник відповідача повідомила, що ним отримувалася орендна плата за оспорюваними договорами оренди землі.

В той же час, беручи до уваги відсутність переконливих доказів у тому, що виплата орендної плати позивачу ОСОБА_1 проводилася саме за спірними договорами оренди земельних ділянок, суд вважає, що ця обставина не доводить факту схвалення договорів позивачем та вчинення дій на виконання ним умов спірних договорів.

В ході судового розгляду справи сторонами не заперечувалася та обставина, що спірні земельні ділянки перебували в оренді у відповідача тривалий час, тому доводи позивача про те, що він вважав, що плату отримує за попередніми договорами оренди земельних ділянок не викликає сумніву.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В звязку з викладеним з відповідача ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн, витрати по оплаті вартості проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн,, витрати на правову допомогу в сумі 4480 грн.

Керуючись ст.ст. 3,13,14,15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 203,207,215, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10,11, 30, 57,60, 66, 88,147,179, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до виробничого підрозділу АФ «Пустовійтове» ТОВ «Інвестиційно промислова компанія «Полтавазернопродукт», з залученням третьої особи відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, про визнання недійсними договорів оренди землі задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 241 від 01.06.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на земельну ділянку площею 5,07 га, кадастровий номер :00:018:0003.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 27 від 01.08.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на земельну ділянку площею 1,4999 га, кадастровий номер :00:001:0084.

Стягнути з ВП АФ «Пустовійтове» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн, витрати по оплаті вартості проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2250,24 грн,, витрати на правову допомогу в сумі 4480 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Т. В. Левицька