Справа № 524/6480/16-ц
Провадження №2/524/263/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 27.09.2006 року в сумі 17 485,47 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позову в звязку зі спливом строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне:

27.09.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 укладено договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Процентна ставка 36% з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

На виконання умов договору Банк надав ОСОБА_4 кредитну катку № 5457 0829 4104 7081. Як пояснив представник позивача, строк дії картки був з 2006 року по 31/08/2008 року.

29.12.2013 року ОСОБА_4 помер.

За життя ОСОБА_4 належним чином не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснював, в звязку з чим на дату його смерті утворився борг перед Банком в сумі 17 485,47 грн.

Спадкоємцем після померлого є його дочка ОСОБА_3, яка у встановлений законом строк спадщину прийняла та згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.03.2016 року по справі № 536/327/16-ц отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Рокитне, Кременчуцького району Полтавської області по вул. Гагаріна, буд. 176 в порядку спадкування за законом після померлого 29.12.2013 року ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 8 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15.

Судом встановлено, що в серпні 2014 року Банку стало відомо про смерть клієнта ОСОБА_4, отримане свідоцтво про смерть було додано до бази Банку 13/08/2014 року, що підтверджується скрін-шотом з програмного комплексу. Згідно матеріалів справи, 14.10.2014 року Банк направив до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори претензію до боржника, яка датована 25.09.2014 року. У претензії Банк просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» в спадкову масу.

04.05.2016 року Банк направив претензію безпосередньо до ОСОБА_3

Отже, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до спадкоємця з дотриманням строків, визначених в ст. 1281 ЦК України.

Одночасно з цим суд приходить до висновку, що заява представника позивача про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1282 ЦК України та роз'яснень, наданих в п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, згідно якої зобов'язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

За замістом ст. 520, 522 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 259 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до правил ст.ст. 261, 262 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Така, правова позиція закріплена у постанові Верховного суду України від 22.10.2014 року по справі № 6-127цс14.

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Отже, відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Банк надав ОСОБА_4 кредитну катку № 5457 0829 4104 7081, строк дії картки був з 2006 року по 31/08/2008 року. Згідно наданого Банком розрахунку вбачається, що 24.04.2008 року ОСОБА_4 останній раз зняв кошти з даної карти в сумі 30,09 грн., а останній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом ОСОБА_4 вніс 22.10.2008 року в розмірі 700 грн.

Достовірних доказів отримання ОСОБА_4 іншої кредитної картки після 31.08.2008 року Банком надано не було на вимогу суду не надані журнали видачі кредитних карток з підписом ОСОБА_4 про отримання нової картки.

Скріншот з програмного комплексу про транзакції використання нібито нової картки суд визнає недостатнім та ненадійним доказом того, що нова картка боржником була отримана і, відповідно, строк позовної давності не пропущений.

Відповідач ОСОБА_4 цей доказ заперечує, слушно пояснюючи, що внести 700 грн. 00 коп. 22.10.2008 року на погашення кредиту він міг і в касі банку, а не через банкомат.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Отже, судом встановлено, що строк позовної давності за кредитним договором б/н від 27.09.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приват Банк» сплинув 23.10.2011 року, тобто ще за життя боржника ОСОБА_4 При цьому за життя ОСОБА_4Банк жодних претензій щодо невиконання умов договору йому не предявляв.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 29.12.2017 року.

Суддя