ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7530/17
провадження № 2/753/4555/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"21" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2017 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом від 25 квітня 2017 року щодо стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, грошової суми в розмірі 368460 грн. 60 коп., при цьому позивачем зазначено, що на сьогодні, тобто станом саме на вищевказану дату, за курсом НБУ вказана сума еквівалентна 13800 доларам США, які відповідач без достатньої правової підстави - авансом отримав від позивача в рахунок сплати частини вартості будівлі, договір купівлі-продажу якої мали укласти сторони, при цьому, вказаний договір не було укладено сторонами, оскільки відповідач відмовився його укладати. Посилався на вимоги ст.1212 ЦК України.

У письмовій заяві представник позивача підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування.

Враховуючи викладене, положення ч.2 ст.64 ЦПК України, проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі, копію письмових пояснень ОСОБА_3 від 22.03.2017 року (а.с.5, 6), в яких останній зокрема визнав, що на протязі 20 місяців з квітня 2015 року отримав вказані 13800 доларів США, при цьому, не навівши посилання на фактичне укладення сторонами договору, в тому числі, письмового, за яким сторони визначали б розрахунок у вищевказаних доларах США, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

На протязі 20 місяців з квітня 2015 року відповідач без достатньої правової підстави отримав від позивача валютні цінності - 13800 доларів США в рахунок сплати частини вартості нерухомого майна, договір купівлі-продажу якої не було укладено сторонами.

Станом на 25 квітня 2017 року за курсом НБУ 1 долар США = 26,673697 грн., 13800 доларів США дорівнює 368097 грн. 01 коп.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З положень ст.533 ЦК України вбачається, що: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень ч.1 ст.1212 ЦК України: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно; особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючі викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, грошову суму в розмірі 368097 грн. 01 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у безпідставних.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: судові витрати у виді судового збору в сумі 3680 грн. 97 коп. стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1; решту судового збору в сумі 3 грн. 63 коп. зарахувати в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208, 209, 214, 215, 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, грошову суму в розмірі 368097 грн. 01 коп.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 3680 грн. 97 коп. стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Решту судового збору в сумі 3 грн. 63 коп. зарахувати в доход держави.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: