Провадження № 2-о/127/770/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про встановлення факту смерті особи, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту смерті особи, за участю заінтересованої особи - Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року по АДРЕСА_1, померла баба заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Храбузна Полонського р-ну Хмельницької області в результаті набряку головного мозку, дисцикуляторної енцефалопатії ІІІ ступеню в стадії декомпенсації на тлі церебрального атеросклерозу ІІІ ступеня.

Після смерті баби заявнику було видано лікарське свідоцтво про смерть, яке оформлено не у відповідності до вимог діючого законодавства України, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту необхідно для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідка, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №146 від 15.08.2017 року (російською мовою) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,смерть настала за адресою: АДРЕСА_1, в результаті захворювання, причина смерті встановлена лікарем, який лікував померлу на основі огляду трупа, записів лікаря в медичній документації, попереднього нагляду за хворим, причина смерті: «Набряк головного мозку, дисцикуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню в стадії декомпенсації на тлі церебрального атеросклерозу ІІІ ступеня».

З пояснень свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що померла доводилась рідною матір'ю його дружини ОСОБА_4, а його тещею. Померла проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Проте, у зв'язку з похилим віком та хворобливим станом здоров'я у 2008 році ОСОБА_2 переїхала проживати до своєї доньки ОСОБА_4 у м. Стаханів Луганської області, де в останньої погіршився стан здоров'я. Після перенесених двох гострих порушень мозкового кровообігу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Стаханів Луганської області, на тимчасово окупованій території України. померла. Похована ОСОБА_2 у с. Храбузна Полонського р-ну Хмельницької області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

У відповідності до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть баби заявника у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, про що свідчить відмова Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації смерті від 29.08.2017 року №392.16.3-126.

Так, п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останньої не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за заявником.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Храбузна Полонського р-ну Хмельницької області, держава Україна, громадянина України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, держава Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Стаханів, Луганська область, держава Україна, причина смерті: «Набряк головного мозку, дисцикуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню в стадії декомпенсації на тлі церебрального атеросклерозу ІІІ ступеня».

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: