Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2186/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29.08.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.05.2007 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 60 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб.

28.11.2013 р. за рішенням Виноградівського районного суду шлюб між сторонами було розірвано.

Від спільного проживання у шлюбі народилася одна дитина: дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дочка ОСОБА_1 постійно проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. А також позивач належним чином піклується про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток.

Відповідач, після припинення шлюбних відносин, перестав піклуватися про дитину, аліменти на її утримання, всупереч рішенню суду, не сплачує, участі у вихованні та забезпеченні дочки не бере, майже не спілкується з дитиною.

Відповідач ОСОБА_2 постійно перебуває на заробітках за кордоном, тому позивач вважає, що хоча б допомагати у матеріальному забезпеченні дитини можливість має, однак і цього не робить.

Для покращення стану здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків, позивач має можливість та намір вивезти дочку за кордон на відпочинок та оздоровлення в зв'язку із чим необхідним є дозвіл на виїзд за межі України доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька дитини.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач та предстанвик позивача подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, належним чином своєчасно повідомлений про час і місце судового розгляду. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судовий розгляд справи проведено без участі відповідача на підставі та в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28.11.2013 року у справі №299/3765/13-ц (а.с.5).

В шлюбі в сторін народилася одна дитина, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати разом із матір'ю. Дана обставина стверджується довідкою Виноградівської міськради №3349 від 14.07.2017 р. (а.с.8).

Як вказує у своїй позовній заяві позивач, доньці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не надає добровільну згоду на виготовлення документів для виїзду за кордон.

Позивачка має змогу тимчасово вивозити дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення. Однак відповідач не дає добровільної згоди на оформлення необхідних для цього документів.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231(із змінами).

Разом з тим, останній нормативний акт постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №682 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. №152 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» визнано такою, що втратить чинність з 1 квітня 2015 року.

Згідно зі ст.3 вищезазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів Україниі підлягають опублікуванню.

На виконання ст.7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за №231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд прийшов до висновку, що виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон відповідає інтересам дитини.

Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки (відпочинок та оздоровлення) та держави прямування. Крім того, встановлено, що виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виїзд дитини за кордон без згоди батька є підставними, оскільки позивачка дійсно не може одержати згоду відповідача.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 212-215, 224-225 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Угорської Республіки, Словацької Республіки, Польської Республіки, Болгарії та інших країн Шенгенського простору, з метою відпочинку та оздоровлення, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном на 3 (три) роки.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк