Справа № 202/7634/17
Провадження № 2/202/3300/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 28.08.2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 704. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2016 року, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Просила суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 28.08.2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 704, після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_3, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі /а.с. 15/, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що з жовтня 2016 року вона з відповідачем не веде спільного господарства, не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо, спору щодо проживання дитини не має, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею, майновий спір буде вирішуватися окремо. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кайгородова».

Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі /а.с. 16/, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Також зазначив, що з жовтня 2016 року він з позивачем не веде спільного господарства, не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо, спору щодо проживання дитини не має, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем (матірю), майновий спір буде вирішуватися окремо.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, протокол судового засідання не вівся.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 28.08.2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 28.08.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 704, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ №177809 від 28.08.2010 року /а.с. 4/.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ № 463555 від 12.11.20139 року /а.с. 5/.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2016 року, що підтверджується поясненнями позивача викладеними в позові /а.с. 3/, а також поясненнями сторін в заявах від 27.12.2017 року /а.с. 15-16/.

Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо з жовтня 2016 року, що підтверджується поясненнями сторін в заявах від 27.12.2017 року /а.с. 15-16/.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання сторонам строку для примирення на думку суду є недоцільним, оскільки шлюбні відносини припиненні з жовтня 2016 року, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Майновий спір між сторонами буде вирішуватися окремо, що підтверджується поясненнями сторін в заявах від 27.12.2017 року /а.с. 15-16/.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем (матір'ю), що підтверджується поясненнями сторін в заявах від 27.12.2017 року /а.с. 15-16/.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач в позові /а.с. 3/ та заяві від 27.12.2017 року /а.с. 15/ просила залишити їй прізвище «Кайгородова», на підставі ст. 113 СК України суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «Кайгородова».

Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує його права, свободи чи інтереси, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих участниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, їх сімя розпалася остаточно та відновлена бути не може, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а також враховує визнання відповідачем позову, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 9, 51 Конституції України, ст. ст. 1-3, 7, 13, 18, 21, 24, 27, 55-56, 69, 104-105, 110-115, 160 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 03.10.2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, 28.08.2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів 28.08.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 704 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище "Кайгородова".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма участниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.Г. Зосименко