Справа № 676/1760/16-ц
Номер провадження 2/676/50/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О. Д.

з участю секретаря - Ксьондз Р.М.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільський справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог, вказав, що 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/02-07/57-2368 за яким надано в кредит 9 000,00 доларів США під 14,5% річних на 77 місяців з 10 серпня 2007 року по 22 січня 2018 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 укладено договір поруки від 10 серпня 2007 та 12 березня 2011 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, заборгованість станом на 14 березня 2016 року в загальній сумі 3 950,98 доларів США, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як правонаступник ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 за кредитним договором №014/02-07/57-2368 від 10 серпня 2007 року заборгованість станом на 14 березня 2016 року в загальній сумі 3 950,98 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14 березня 2016 року еквівалентно 102 804,35 грн., та судові витрати.

В суді відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, заперечив проти його задоволення мотивуючи тим, що договір поруки від 10.08.2007 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про зобов'язання за кредитним договором №014/02-07/57-2368 від 10 серпня 2007 року та додаткову угоду № 2 від 29.03.2010 р до договору поруки № 1 від 10.08.2007 року не підписував, звернувся із зустрічним позовом, який відповідач та його представники підтримали, просить визнати договір поруки та додаткову угоди № 2 від 29.03.2010 р до договору поруки № 1 від 10.08.2007 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 недійсними так як їх не підписував.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, про часі місце розгляду справи повідомлені своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст. 76 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 05.09.2016 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5,ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки та додаткової угоди до нього недійсними об'єднані в одне провадження.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 та його представника, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступник якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» Та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір №014/02-07/57-2368 від 10 серпня 2007 року, за яким ОСОБА_5 надано кредит на споживчі цілі на умовах його забезпечення, строковості, цільового використання, повернення та плати за користуванні в сумі 9000,00 доларів США на 77 місяців з 10 серпня 2007 року по 10 січня 2014 р під 14,5 % річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами в розмірі 195 доларів США до 10 числа кожного місяця..

Основний борг по кредиту вважається погашеним, а відсотки за користування кредитом сплаченими у встановлений термін, якщо сума основного боргу у повному розмірі й у встановлений Графіком погашення термін надійшли на позичковий рахунок позичальника, а сума відсотків надійшла на рахунок доходів кредитора в термін, установлений Графіком погашення(п.3.6).

За умовами договору сторони встановили, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щомісяця, 27 числа поточного місяця. При цьому відсотки нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані кредитором позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов даного договору(п.3.3).

Позичальник зобов'язалась забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умова, передбачених цим договором(п.5.1).

У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (п.5.7); за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.9.1).

10.08.2007 року виконання боргових зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою - Договір поруки № 1, укладений з ОСОБА_1 за яким поручитель зобов'язався відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов'язанням, що виникатимуть з кредитного договору.

10.08.2007 виконання боргових зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою - Договір поруки № 2 укладений з ОСОБА_3, за яким поручитель зобов'язалася відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов'язанням, що виникатимуть з кредитного договору.

12.03.2011 року виконання боргових зобов'язань за кредитним договором забезпечено порукою - Договір поруки № 3 укладений з ОСОБА_6, за яким поручитель зобов'язалася відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов'язанням, що виникатимуть з кредитного договору.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника було укладено додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору, а саме: 09 січня 2009 р. між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої позичальнику збільшено строк кредиту до 22 січня 2014 року та тимчасово на період з 10 січня 2009 року до 10 червня 2009 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом; 29 березня 2010 року - додаткову угоду №2, відповідно до умов якої позичальнику тимчасово на період з 10 квітня 2010 року до 10 липня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом; 12 березня 2011 року - додаткову угоду №3, відповідно до умов якої позичальнику збільшено термін кредиту до 22 січня 2018 року та зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом.

Поручителя ОСОБА_3, ОСОБА_6 надали згоду на збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором, що підтверджується їх підписами в додатковій угоді № 014/02-07/57-2368/3 від 12.03.2011 р, додатку № 1 до додаткової угоди № 014/02-07/57-2368/3.

29 березня 2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №2 до договору поруки № 1 від 10 серпня 2007 року. За умовами додаткової угоди ОСОБА_1 на добровільний засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника ОСОБА_5 по поверненню коштів у розмірі 9 000 доларів, а також відшкодування можливих витрат, які виникають з умов кредитного договору, додаткових угод, що укладені та всіх, що в подальшому можуть бути укладені до них в повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує укладення зазначеного договору з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»., звернувся з позовом про визнання договору поруки № 1 від 10.08.2007 року та додаткової угоди № 2 від 29.03.2010 року недійсними з огляду на те, що в зазначених документах підписи від його імені виконанні не ним, про зобов»язання за цими договорами йому стало відомо в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК.

У разі не підписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв'язку з невідповідністю його до вимог частин 3 і 5 ст. 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 року витребувано в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оригінал договору поруки № 1 від 10.08.2007 року, який укладений з ОСОБА_1

Зазначена ухвала отримана ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2016 року тимчасово вилучений оригінал договору поруки № 1 від 10.08.2007 року, який укладений з ОСОБА_1

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ухвали суду не виконав, витребувані оригінали документів не надав.

З метою з'ясування справжності підпису ОСОБА_1 у договорі поруки № 1 від 10.08.2007 року ухвалою Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 року була призначена судово-почеркознавча експертиза.

Сторонам роз»яснено, що у разі ухилення від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні, згідно ст.146 ЦПК України.

Для проведення експертизи судовим експертом направлено клопотання про надання оригіналів договору поруки № 1 до кредитного договору №014/02-07/57-2368 від 10 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 та оригінал додаткової угоди № 2 від 29.03.2010 р до договору поруки № 1 за кредитним договором №014/02-07/57-2368.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вимогу суду отримало, що підтверджується матеріалами справи, однак оригінали документів не надало.

Судовим експертом Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз направлено суду повідомлення № 2762/2763/17-26 від 02.08.2017 р. про неможливість надання висновку в зв'язку з невиконанням клопотання експерта про надання оригіналів документів.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,виникає спір.

За правилами ст.27 ЦПК України право брати участь у доказовій діяльності можуть всі особи,які беруть участь у справі,однак доказування кожної обставини,яка має значення для ухвалення рішення у справі, в силу закону стає обовязком певної сторони..

Виходячи з того, що відповідачем оспорюється укладення договору поруки № 1 від 10.08.2007 року між банком та ОСОБА_1, предметом доказування у цьому випадку є додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору поруки, наявність такого волевиявлення у ОСОБА_1 не встановлено, банк від проведення судової-почеркознавчої експертизи ухиляється, а без надання оригіналів запитуваних договорів провести експертизу неможливо, що в силу ст.146 ч.1 ЦПК України дає підстави суду вважати, щодо можливості визнання факту для з»ясування якого експертиза була призначена.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не виконувала належним чином умови кредитного договору.

У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором банк 17.12.2015 року направив позичальнику вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, не більше ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги, здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, а саме: 3 519,74 дол.США - заборгованість по сумі кредиту, 183,39 дол.США заборгованість по відсоткам, розрахована відповідно до умов кредитного договору - пеня.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом позичальник останній платіж сплатила 23.06.2015 року з запізненням так як мала сплатити 27.05.2015 року.

Згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків черговий платіж позичальник повинна була внести 27.06.2015 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За умовами кредитного договору ( п.5.1) позичальник взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 22.01.2018 р, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

За змістом договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_5 по поверненню кредиту (п.1.2 договору).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Враховуючи, що позичальник свій останній платіж сплатила 23 червня 2015 року (із запізненням на 27 днів), а наступний термін платежу за договором був визначений до 27 червня 2015 року (включно), який вона не здійснила, а тому згідно з договором кредиту з 28 червня 2015 року несплачена заборгованість вважається простроченою.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 28 червня 2015 року) пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Позивачем не надно доказів пред'явлення банком вимоги до поручителя в межах 6 місяців.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. Банк звернувся з позовом до суду 04.04.2016 року тобто через 57 після закінчення строку.

А отже закінчення строку, установленого договором поруки, як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається із розрахунку заборгованості долученого позивачем до матеріалів справи, станом на 14.03.2016 р. за позичальником утворилась заборгованість, в сумі 3 519,74 дол. США.

Таким чином, на підставі кредитного договору між ПАТ « Аваль» та ОСОБА_5 виникли кредитні правовідносини, ОСОБА_5 допустила невиконання умов кредитного договору чим надала ПАТ « Райффайзен БанкАваль» право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, неустойки тощо.

Згідно розрахунку за кредитним договором №014/02-07/57-2368 від 10 серпня 2007 року заборгованість станом на 14.03.2016 р. складається з : 3 950,98 дол. США що за курсом НБУ еквівалентно 102 804,35 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 815,77 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 21 226,30 грн; заборгованість за відсотками - 431,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11 220,85 грн в тому числі просрочена заборгованість за відсотками - 407,78 доларів США, що еквівалентно 10 610,42 грн.

Враховуючи що зобов'язання припиняється його виконанням в повному обсязі, суд вважає, що позов до ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів понесені позивачами витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554,610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» заборгованість за кредитним договором від 10.08.2007 року в розмірі 3 950,98 дол. США що за курсом НБУ еквівалентно 102 804,35 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 815,77 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 21 226,30 грн; заборгованість за відсотками - 431,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11 220,85 грн в тому числі просрочена заборгованість за відсотками - 407,78 доларів США, що еквівалентно 10 610,42 грн та 1542,07 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_6 - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» про визнання договору поруки недійсним - задовольнити.

Визнати недійсними договір поруки № 1 від 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ОСОБА_1 та додаткову угоду № 2 від 29.03.2010 р до договору поруки № 1 від 10.08.2017 року укладений в забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ОСОБА_5.

Стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на користь ОСОБА_1 551,20 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.