Номер провадження: 22-ц/785/3464/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені,-

встановила:

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 14.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-502/003/2008, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 71 050,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 14.01.2016 року, а ОСОБА_2 зобовязалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 14.01.2008 року було укладено договір поруки № SR 502/003/2008.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 81 779,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 653 660,82 гривень, а також судові витрати у розмірі 3 441,00 гривень (т. 1 а. с. 1-4).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-502/003/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 81 779,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 653 660,82 гривень та судовий збір у розмірі 1 720,50 гривень з кожного. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (т. 1 а. с. 84-86).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення суду від 19.06.2014 року залишено без змін (т. 1 а. с. 248-249).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року в частині задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені за порушення строків повернення кредиту скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду 1-ї інстанції. В іншій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року залишено без змін (т. 2 а. с. 27-29).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пеню за кредитним договором № ML-502/003/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 17 943,55 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.06.2013 року становить 142 623,50 гривень (т. 2 а. с. 71-75).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення пені відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 83-87).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-502/003/2008, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 71 050,00 доларів США, а ОСОБА_2 отримала та зобовязувалася повернути у строк до 14 січня 2016 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 5,99 % за весь час фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 7-15).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ML-502/003/2008, між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 14.01.2008 року було укладено договір поруки № SR 502/003/2008, згідно умов якого ОСОБА_3 на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням ОСОБА_2, що виникають з умов кредитного договору № ML-502/003/2008від 14.01.2008 року (т. 1 а. с. 24-25).

Відповідно п. 1. договору поруки, поручитель відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручитель відповідає перед позивачем всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідачі своїх зобовязань за кредитним договором не виконали, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 21.06.2013 року складає 81 779,15 доларів США, що за курсом НБУ складає 653 660,82 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом 55 158,34 доларів США, що за курсом НБУ складає 440 880,61 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8 777,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 70 156,72 гривень, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 17 843,55 доларів США, що за курсом НБУ складає 142 623,50 гривень.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-502/003/2008 від 14.01.2008 року у розмірі 81 779,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 653 660,82 гривень та судовий збір у розмірі 1 720,50 гривень з кожного. У задоволенні іншої частини позову відмовлено (т. 1 а. с. 84-86).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено, заочне рішення суду від 19.06.2014 року залишено без змін (т. 1 а. с. 248-249).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року в частині задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені за порушення строків повернення кредиту скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22.12.2015 року залишено без змін (т. 2 а. с. 27-29).

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За нормами ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пені в іноземній валюті.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року за № 15-93 «Про систему валютного регулювання валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті Україні гривні.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Указаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення пені, проте помилково стягнув суму пені в іноземній валюті. За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року підлягає зміні.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2016 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» пеню за кредитним договором № ML-502/003/2008 від 14 січня 2008 року станом на 21.06.2013 року у розмірі 142 623 (сто сорок дві тисячі шістсот двадцять три) гривень 50 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

ОСОБА_4