У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» про повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Агрокомплекс» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 01 січня 2008 року між нею та дочірнім сільськогосподарським підприємством «Агрокомплекс» товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» (далі - ДП «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтоенерго»; підприємство) укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, площею 1,935 га строком на 8 років, який зареєстровано в Смілянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр-ДЗК» 22 січня 2009 року.

У липні 2015 року вона повідомила відповідача про небажання продовжувати термін дії договору оренди і намір використовувати земельну ділянку в своїх інтересах.

Посилаючись на те, що підприємство після закінчення строку дії договору оренди продовжує використовувати спірну земельну ділянку, просила суд зобов'язати відповідача повернути їїта стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року, позов задоволено.

Зобов'язано дочірнє підприємство «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1, 94 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 24 листопада 2008 року.

Стягнуто з дочірнього підприємства «Агрокомплекс» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 2351 гривень 20 копійок.

У касаційній скарзі дочірнє підприємство «Агрокомплекс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що згідно з п. 35 договору оренди його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Встановивши, що строк дії договору оренди відраховується з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, яка вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не змінює момент його укладення та врахувавши, що орендарем не дотримано вимогу ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо письмового повідомлення орендодавця про свій намір продовжувати дію договору оренди з проектом додаткової угоди, а також відсутність наміру орендодавця про продовження дії договору, викладеному у листі від 30 липня 2015 року, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача повернути належну позивачу земельну ділянку.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Агрокомплекс» відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур О.В. Попович