АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6289/17 Справа № 201/2250/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «АІСЕ Україна», страхової компанії «Уніка» - про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року, посилаючись на його необґрунтованість, невірне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції вірно встановлено, що 26 жовтня 2011 року ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Мерседес, скоїв зіткнення з автомобілем Опель під керуванням ОСОБА_5, після чого останній здійснив некерований рух та скоїв наїзд на автомобіль Рено під керуванням ОСОБА_6. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 транспортні засоби Опель, що належить позивачці на праві приватної власності, та автомобіль Рено отримали механічні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні даної ДТП.

Керуючись ст.ст. 6, 8 ЗУ «Про страхування», п.4 ст. 61 ЦПК України, 1166, 1188, ЦК України, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про необхідність відшкодування шкоди винною особою- Семеновим ОСОБА_4 цьому судом були з*ясовані слідуючі обставини.

12 березня 2003 року між ПАТ АІСЕ «Україна» та СК «Уніка» було укладено договір страхування, згідно якого страхувальником є фізична або юридична особа, яка підписала угоду з АІСЕ, вступила до системи автоплан та отримала автомобіль відповідно до умов угоди.

На момент дорожньо-транспортної події автомобіль Опель був застрахований в СК «Кредо-Класик», правонаступником якої є страхова компанія «Уніка». Грошові кошти за страхування авто позивачка сплачувала безпосередньо продавцю автомобіля АІСЕ АВТОПЛАН, яким страхове відшкодування не виплачувалось.

Згідно висновку експертного автодослідження від 27 грудня 2011 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю Опель, становить 76 058,30 грн.. Страхова сума склала 66 096,75 грн., вартість транспортного засобу після ДТП відповідно до висновку експерта від 25.11.2011. склала 57 600 грн., франшиза 660 грн. 97 коп., а сума страхового відшкодування 8 135 грн. 78 коп., яку ПрАТ СК «Уніка» перерахувало ОСОБА_4 «АІСЕ Україна» як вигодонабувачу за договором страхування.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд обгрунтовано стягнув з ОСОБА_3 на користь позивачки 67 623,30 грн.

Апелянт оскаржує рішення як необґрунтоване в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, посилається на невірне застосування норм матеріального права щодо визначення розміру збитків та порядку їх відшкодування, однак його доводи є неконкретними, незрозумілими, оскільки він чітко не вказує, яка конкретна сума повинна бути стягнутою, а приводить складові формули на підставі «ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», не коментуючи та не зазначаючи свого висновку, чого, конкретно, суд не зробив або зробив невірно, яку суму повинен був стягнути. В судове засідання апеляційного суду відповідач не з*явився, ні усні, ні письмові пояснення не надав, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляв. В той же час , враховуючи давність скоєння ДТП-2011рік, визначення суми матеріальної шкоди шість років назад, звернення до суду із скаргою у 2017році, і те, що матеріальна шкода до цього часу не виплачена за наявності у державі інфляційних процесів, - апеляційний суд, за наведених вцілому підстав, - не вважає права відповідача порушеними.

Його посилання у скарзі на неповідомлення його завчасно перед проведенням авто товарознавчого дослідження не може бути правовою підставою для скасування або зміни рішення, оскільки він не був позбавлений можливості заявляти про незгоду з експертними висновками та надати свої.

Твердження про неотримання повісток про виклик до суду 1-ї інстанції не заслуговує на увагу з огляду на те, що, знаючи про винуватість у ДТП, відповідач упродовж тривалого часу не переймався питанням відшкодування шкоди та матеріальних питань з позивачкою не вирішував, зворотнього матеріали справи не містять. Норми матеріального права судом застосовані вірно.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Посунся Н.Є.

С у д д і ОСОБА_7

ОСОБА_8