Справа № 461/252/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/3849/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.

секретаря Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила: визнати недостовірною та такою, що порушує право на повагу до честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_2 інформацію, поширену Приватним акціонерним товариством «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «ЛЮКС» у статті на інтернет-сторінці «24tv.ua», опублікованій у статті 18 листопада 2016 року: «"Свободівка" закликає позбавити роботи усіх російськомовних українців», «Усім російськомовним громадянам треба заборонити працювати та навчатись в Україні..»; зобовязати Приватне акціонерне товариство «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «ЛЮКС» спростувати поширену недостовірну інформацію у спосіб, встановлений статтею 277 Цивільного кодексу України, а саме: зобов'язати опублікувати спростування на інтернет-сторінці 24tv.ua, через яку була поширена оспорювана інформація протягом 10 календарних днів після набрання законної сили рішенням суду в цій справі, на якій опублікувати текст резолютивної частини судового рішення в цій справі, зазначивши, що поширена у статті 18 листопада 2016 року на інтернет-сторінці «24tv.ua» інформація є недостовірною та такою, що паплюжить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 листопада 2016 року на сторінці телеканалу «24», власником якого є Приватне акціонерне товариство «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «ЛЮКС», у статті під заголовком Свободівка" закликає позбавити роботи усіх російськомовних українців розмістили матеріал, де поширили недостовірні відомості, що грубо порушують право ОСОБА_2 на повагу до честі, гідності, ділової репутації фізичної особи. Недостовірна інформація, що порушує право позивача на повагу до ділової репутації, була викладена в таких твердженнях про факти: «- "Свободівка" закликає позбавити роботи усіх російськомовних українців»; - «Усім російськомовним громадянам треба заборонити працювати та навчатись в Україні». Покликаючись на розяснення, надані в абзаці 2 пункту 4, пункті 9, абзацах 1, 4, 5 пункту 15, абзацах 1, 3 пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», норми права, закріплені у частині 2 статті 22, частині 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», статті 32 Конституції України, статті 16, частинах 1, 4, 6, 7 статті 277 Цивільного кодексу України, позивач вважає вказану інформацію недостовірною та такою, що підлягає спростуванню.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що характер оспорюваного в позовній заяві матеріалу відповідача чітко вказує та не, що інформація, поширена на інтернет-сторінці телеканалу «24», стосувалась саме позивача. Вказує, що відповідач внаслідок самостійного перефразування слів позивача істотно змінив зміст тверджень на негативний та такий, що не відповідає реальному змісту тверджень, поширених позивачем. Вважає, що поширена відповідачем недостовірна інформація порушує немайнові права позивача, зокрема, право на повагу до її честі, гідності та ділової репутації. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що поширена відповідачем інформація щодо позивачки, яка є публічної особою, є не фактичними твердженнями, а оціночними судженнями, що не може бути предметом судового захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції ЦПК України чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом установлено, що 18 листопада 2016 року в мережі Інтернет на сторінці телеканалу "24" (доменне імя 24tv.ua, за яким розміщено відповідний сайт, зареєстровано згідно правил реєстрації приватних доменних імен другого рівня в домені UA за АТ "ТРК ЛЮКС") було розміщено матеріал під заголовком: "Свободівка" закликає позбавити роботи усіх російськомовних українців», із наступною інформацією: "Усім російськомовним громадянам треба заборонити працювати та навчатись в Україні. Про це заявила екс-депутат ВР, член ВО "Свобода" ОСОБА_4. Цю думку вона висловила в ефірі "Радіо Свободи". "Путін йде сюди з якою мотивацією? З дуже простою. Він захищає "російськомовне населення". Ми на них абсолютно не повинні звертати уваги ми повинні вперто робити свою справу. Це громадяни України, які мають виконувати закон. А закон це 10 стаття Конституції України. А якщо ти не виконуєш закон, ти не повинен отримувати освіту, роботу. Доки ми ще будемо звертати увагу на якихось дивних людей, які ніяк не можуть інтегруватися в українське суспільство?", обурилась ОСОБА_4. Також вона додала, що головна функція мови не комунікація а створення нації".

Позивачка вважає, що вислови: "Свободівка" закликає позбавити роботи усіх російськомовних українців" та "Усім російськомовним громадянам треба заборонити працювати та навчатись в Україні" із тексту інформаційного матеріалу є недостовірною інформацією та такою, що порушує її право на повагу до честі, гідності, ділової репутації, із наступним спростуванням такої.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз'яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України (в редакції 2004 року) обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 цієї постанови Пленуму).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень (ч. 1 ст. 30 цього Закону).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 277, 297, 299 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про інформацію", Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, врахувавши роз'яснення, що містяться у пп. 15, 18, 19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що поширена відповідачем інформація щодо позивачки, яка є публічної особою, є не фактичними твердженнями, а оціночними судженнями, що не може бути предметом судового захисту. Не змінює цього факту і та обставина, що така інформація має дещо жорсткий характер та містить критику в бік позивачки.

Судом першої інстанції, з урахуванням положень ч. 1 ст. 59 і ст. 143 ЦПК України (в редакції 2004 року) вірно не взято до уваги, та критично оцінено з точки доказового значення експертний висновок та висновок спеціаліста.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, таке слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: