У х в а л а

іменем україни

23 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод, знесення самочинного будівництва, відшкодування матеріальної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, який було неодноразово уточнено та просила суд визнати, що ОСОБА_5 на земельної АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 без належного дозволу, без належного проекту здійснює самочинне будівництво об'єкта нерухомості, дві стіни і три кути якого впритул примикають до розділової правої бокової і тильної меж з суміжною земельною ділянкою АДРЕСА_1, яка належить позивачу; інші дві стіни також впритул примикають до розділових меж, без додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, тобто з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права позивача як власника суміжної ділянки.

Крім того, позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_4 № АДРЕСА_1 шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованого нею об'єкта нерухомості. Стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з оплатою експертизи в розмірі 2 871 грн та витрати, пов'язані з оплатою юридичних послуг в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем у порушення ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, судами встановлено, що межу між земельними ділянками не порушено, одноповерхове приміщення не є самочинною будівлею та права позивача, як власника суміжної ділянки, ніяким чином не порушено.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

О.В.Ступак