АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4585/17 Справа № 202/34/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 46
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року, посилаючись на його незаконність, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» в забезпечення виконання вимог за кредитними договорами від 20.07.2007 року, укладеними між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк», укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавці відповідачі по справі, передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

13 грудня 2012 року ПАТ УкрСиббанк відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договором іпотеки від 20.07.2007 року.

У звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, за умовами договору іпотеки позивач набув право власності на вказану квартиру.

Посилаючись на набуття права власності та акти від 14.12.2016 року та 21.12.2016 року, складені представниками ТОВ «Кей-колект», про проживання у спірній квартирі відповідачів, які перешкоджають доступу представникам власника для здійснення огляду та стану приміщення, - позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою шляхом надання постійного безперешкодного доступу до неї та визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою за правилами ст.ст. 316, 317, 321, 391, 387, 405 ЦК України.

Під час розгляду справи, райсуд, враховуючи вимоги наведених норм закону, встановивши дійсні обставини справи та надавши їм належну оцінку, - дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність задоволення вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, так як норми діючого законодавства передбачають визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише у разі відсутності цієї особи у приміщенні понад встановлені законом строки, однак сам позивач стверджував, що відповідачі мешкають за вказаною адресою, а тому районним судом вірно відмовлено в задоволенні цих вимог.

Не могли бути задоволеними райсудом і позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання постійного безперешкодного доступу до неї, оскільки такі вимоги мають заявлятись у визначений законом спосіб та бути конкретними, а не у спосіб, заявлений позивачем, який є неконкретним, не відповідає правилам ст.16 ЦПКУ, та таким, що не може бути виконаний виконавчою службою у разі задоволення таких вимог.

Доводи апелянта у скарзі про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги акти перевірки-огляду майна, які фіксують здійснення перешкод позивачу у здійсненні права користування майном, довідку про склад сімї, з якої вбачається реєстрація відповідачів у спірній квартирі, - не мають правового значення, оскільки, як наведено вище, спосіб захисту щодо вимоги про усунення перешкод визначений позивачем невірно, не у відповідності до правил ст.16 ЦК України.

Твердження апелянта про те, що суд невірно тлумачив підстави, за яких заявлялись вимоги по ст. 405 ЦК України, не врахував його пояснення в цій частині, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з вимогами, заявленими на підставі даної норми закону, райсуд визначився вірно та навів у рішенні обгрунтовані висновки.

Усі доводи апеляційної скарги перевірені та визнані такими, що правильності висновків районного суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального законів.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_6