Справа № 642/2774/17ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12. 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.

при секретарі Алімурадовій Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи : управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: виконавчий комітет Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з сином ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь судовий збір у розмірі 640 грн.

В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 17 грудня 2015 року був розірваний. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3, який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Починаючи з квітня 2015 року відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконує, ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться його успіхами та захопленнями, станом здоров'я, навчанням, не забезпечує таких базових речей, як харчування, одяг, медичний догляд, лікування; не спілкується з дитиною та не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, грубо порушуючи таким чином вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». З моменту розлучення відповідач жодного разу не намагався відвідати сина і не бачив його з того часу. Крім того, згідно рішеня суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини, однак цей обов'язок ані добровільно, ані за рішенням суду відповідач не виконує, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2017 року склала 10 944,66 грн. Позивач зазначила також, що з 12 січня 2017 року дитина відвідує Приватний заклад «Харківський дошкільний навчальний заклад (дитячий садочок) «Антошка», який вона особисто сплачує щомісяця. Додатково дитина відвідує басейн фітнес клубу «Місто». На її прохання придбати дитині одяг або продукти харчування, відповідач відмовляє, мотивуючи це тим, що він не вважає, що це його дитина. Будь-які зустрічі з відповідачем призводять до сварок, в ході яких останній неодноразово погрожував їй, ображав та піднімав руку на неї в присутності дитини та сторонніх осіб. Взагалі, відповідач веде антиморальний спосіб життя, зловживає спиртними та наркотичними напоями, є агресивним, погрожує їй та дитині фізичною розправою. На теперішній час СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 307 КК України, в ході якого у відповідача неодноразово проводились обшуки. Крім того, відповідач постійно шантажує її та вимагає гроші за надання ним дозволу на виїзд дитини за кордон з метою відпочинку чи до родичів. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії та бездіяльність відповідача згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав на дитину.

Судом до участі у справі залучено Орган опіки та піклування (а.с. 50).

Згідно повідомлення за вих. № 107-оп від 26.10.2017 року заступником голови опікунської ради Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради Тімощенко Т.М. повідомлено, що питання захисту прав та інтересів дітей, в межах наданих повноважень, здійснює Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (а.с. 89).

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити наступний порядок його спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: 1) що вівторка з 18-00 год. до 20-00 год.; 2) що суботи з 16-00 год. до 19-00 год.; 3) на святкові та особливі сімейні дати: 01 січня - три години протягом дня; 07 січня - три години протягом дня; ІНФОРМАЦІЯ_1, в день народження сина ОСОБА_3 - три години протягом дня; ІНФОРМАЦІЯ_6, в день народження позивача, ОСОБА_2 - три години протягом дня; на свято Пасхи - три години протягом дня.

В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що від шлюбу з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3, який на даний час проживає разом з ОСОБА_1 З самого народження сина він постійно приймав участь у його житті та вихованні. Після припинення шлюбних відносин із ОСОБА_1 він продовжував постійно спілкуватися із дитиною: проводив багато часу з ним на прогулянках та вдома, годував, неодноразово залишався ночувати в квартирі, де син мешкає із матір'ю, часто відводив сина до дитячого садка, проводив разом із ним святкові дні (Новий рік, Різдво, день народження сина, свій день народження). Зазначив також, що син прописаний разом з ним за адресою: АДРЕСА_2, де до середини травня 2017 року вони часто перебували разом. Крім того, він систематично сплачує аліменти та за можливості витрачає додаткові кошти на поточні потреби дитини. Вважає, що для хлопчика дуже важливо відчувати присутність та участь батька у своєму житті та спілкуватися з ним, син з народження знає і любить його, а тому усіма можливими способами він намагається приймати участь у його житті та розвитку, підтримувати близькі стосунки. Однак, в травні - червні 2017 року ОСОБА_1 навмисно припинила їх із сином спілкування. Його звернення щодо можливості провести час із сином вона або ігнорувала, або призначала зустріч, на яку потім не приходила з сином. Його спроби з'ясувати причини такої зміни в ставленні відповідачки до нього, як до батька дитини, та вирішити цю проблему, закінчились безуспішно. Жодних пояснень від ОСОБА_1 з приводу такої незрозумілої поведінки до цього часу він так і не отримав. Вважає, що ОСОБА_1 створює штучні перешкоди у його вільному спілкуванні із сином та участі у його вихованні, порушує його батьківські права, а також права сина, закріплені діючим законодавством.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Проти зустрічного позову заперечували та пояснили, що відповідач з моменту народження сина та до подачі позову до суду ніколи не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився його розвитком, не проявляв ніякого бажання спілкуватися з дитиною, матеріально не утримував та не піклувався про здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Лише після отримання відповідачем позову про позбавлення його батьківських прав, він почав робити вигляд що приймає участь у житті дитини. Однак, у нього відсутнє серйозне ставлення до своїх батьківських обов'язків, зустрічі з відповідачем призводять до сварок, в ході яких відповідач неодноразово погрожував, ображав та піднімав руку на неї в присутності дитини та сторонніх осіб. Просили у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Зазначили що заборгованість з аліментів виникла за підстав перерахунку виконавчою службою суми заборгованості. Пояснили, що відповідач бажає приймати участь і до недавнього часу приймав участь у вихованні свого сина, що було припинено виключно з ініціативи відповідачки, яка створює штучні перешкоди у вільному спілкуванні його із сином та участі у його вихованні, тим самим порушує батьківські права відповідача та дитини. У зв'язку з чим вважають безпідставними доводи ОСОБА_1, викладені нею в позові про позбавлення відповідача батьківських прав. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Представник третьої особи управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням проводити судове засідання без його участі. Зазначив також, що позовні вимоги ОСОБА_1 представник підтримує у повному обсязі, проти позовних вимог ОСОБА_2 - заперечував. При ухваленні рішення прохав врахувати інтереси дитини. Разом із заявою представником був наданий Висновок щодо недоцільності встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина (а.с. 111-112).

Представник третьої особи виконавчого комітету Харківської міської ради до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Причини неявки суду не відомі (а.с. 113).

За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка представника третьої особи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року у справі № 642/9441/15-ц було розірвано (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному шлюбі народилася дитина, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 125 (а.с. 15).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач за первісним позовом з моменту розлучення жодного разу не намагався відвідати сина, ОСОБА_3, постійно ухилявся від своїх обов'язків по вихованню дитини та лише після подання позивачем ОСОБА_1 позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, останній почав робити дії що можуть свідчити про участь у вихованні дитини.

Позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 посилається на те, що з самого народження сина та після припинення шлюбних відносин він постійно приймав участь у його житті та вихованні, матеріально забезпечував та проводив час із сином. Однак, в травні - червні 2017 року ОСОБА_1 навмисно припинила їх із сином спілкування.

Суд вважає, що вищезазначене ОСОБА_2 не довів у судовому засіданні.

Із довідки за вих. № 11659 від 10.05.2017 старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що станом на 01 травня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 10 944 грн. 66 коп. (а.с. 19).

Про рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів останньому було віддомо, оскільки він надавав суду заяву про визнання ним позову. Однак, виплату аліментів на дитину проводив не кожний місяць, а періодично, та лише після звернення позивачкою ОСОБА_1 у червні 2017 року до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, останній у липні 2017 року здійснив платіж по аліментам у сумі 14700 грн та заборгованість по аліментам станом на 01.08.2017 року склала 266,66 грн, що підтверджується розрахунокм заборгованості по аліментам за вих. № 15225 від 29.08.2017 року (а.с. 71).

Крім того, з 12 січня 2017 року неповнолітній ОСОБА_3 відвідує Приватний заклад «Харківський дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) «Антошка», який позивач за первісним позовом ОСОБА_1 сплачує особисто (а.с. 6-13).

Таким чином, відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог стосовно систематичної сплати ним аліментів, сплати додаткових коштів на поточні потреби дитини, що свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_2 від цього обов'язку.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 постійно проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою, виданою директором ТОВ «МІБ-Сервіс» 17.05.2017 року, та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні (а.с. 14).

Позивачка ОСОБА_1 працює на посаді юриста компанії ТОВ «Преміум Авто» та її місячний оклад складає 10 000 грн., що підтверджується довідкою за вих. № 26/05 від 26 травня 2017 року (а.с. 20).

Згідно Висновку від 16.08.2017 року вих. № 474 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).

Із зазначеного Висновку вбачається, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. З'ясувати ставлення ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав не видалось за можливе, оскільки він був запрошений на засідання Комісії, але не з'явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав.

Представник відповідача заперечуючи проти вказаного висновку послалась на неможливість відповідачем бути присутнім на засіданні комісії оскільки він в цей час приймав участь у судовому засіданні по вказаній цивільній справі однак це спростовується матеріалами справи оскільки судове засіданні відбулось 15.08.17 року та в судовому засіданні ОСОБА_2 присутнім не був.

Також у вказаному Висновку зазначено, що згідно з довідкою, наданою адміністрацією ПЗ «Харківський дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) «Антошка» від 01.08.2017 року, який відвідує ОСОБА_3 з 01.02.2017 по теперішній час, піклуванням та вихованням дитини належним чином займається його мати ОСОБА_1, яка сплачує за перебування дитини у садку. Батько дитини ОСОБА_2, жодного разу у закладі не з'являвся, успіхами сина та станом його здоров'я не цікавився, не відвідував батьківських зборів.

Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 10.08.2017, де ОСОБА_3 перебуває на обліку, дитиною опікується матір. Батько дитини станом здоров'я сина не цікавився, до поліклініки з цього приводу не звертався разом з ОСОБА_3 поліклініку не відвідував.

Згідно Висновку від 13.11.2017 року вих. № 653 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за недоцільне встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вищевикладених підстав, а також з підстав того, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні ОСОБА_3, не цікавиться його розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Спору між батьками щодо визначення місця проживання сина не було. ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров'ям дитини, її утриманням займається матір ОСОБА_1 (а.с. 112).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме не забезпечує дитину базовими речами такими як харчування, одяг, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною та не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не піклується про дитину, не цікавиться успіхами та захопленнями, станом здоров'я, навчанням тощо.

Доказів того, що позивачка ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню відповідача з дитиною, з різноманітних причин відмовляє у зустрічах із дитиною відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Також під час судового розгляду встановлено, що 21 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 звертався до керівництва КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» із письмовою заявою про отримання інформаціїї про стан здоров'я дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на його звернення 26.10.2017 ОСОБА_2 отримав відповідь (а.с. 106). Суд вважає, що зазначена заява та відповідь не є належним підтвердження того, що відповідач постійно цікавився станом здоров'я дитини, оскільки до лікарні з відповідною заявою ОСОБА_2 звернувся після подання позову про позбавлення його батьківських прав. У зв'язку з цим відповідач ОСОБА_2 не довів належним чином свою участь у вихованні та своєї зацікавленості у здоров'ї дитини. Із зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з сином ОСОБА_2 звернувся до суду лише після подання ОСОБА_1 позову про позбавлення батьківських прав.

Крім того, з копії ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 року вбачається, що за місцем мешкання відповідача за адресою: АДРЕСА_2, проводились обшуки з метою відшукання наркотичних засобів та психотропних речовин в межах порушеного кримінального провадження за ч. 1 ст. 307 КК України, що не свідчить про незаконну поведінку відповідача однак дозволяє зробити висновок про можливе негативне сприйняття вказаних дій з боку дитини (а.с. 27, 98-99).

Таким чином, існування будь-яких обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав є обгрунтований та такий, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з сином - необхідно залишити без задоволення

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст. 12 «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи : управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , орган опіки та піклування , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа: виконавчий комітет Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з сином - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

СУДДЯ Є.Б. Ольховський