АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3674/17 Справа № 203/5884/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Колесніченко О. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, заінтересовані особи - Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазур Геннадій Іванович, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу законною, такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 28 751953,46 грн. та судові витрати.

07 червня 2013 року судом видано виконавчий лист.

08 листопада 2013 року головним державним виконавцем Мазур Г.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення протягом семи днів з моменту винесення (отримання постанови).

Оскільки самостійного виконання рішення не відбувається, - 23 липня 2014 року винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 2875539,44 грн.

Разом з тим, належних доказів щодо отримання постанови від 08.11.2013 року ОСОБА_2 до закінчення наданого строку для самостійного виконання вимог виконавчого документу відповідачем не надано. Боржник стверджує, що отримав копію вказаної постанови лише 27 січня 2015 року

Крім того, встановлено, що 18 червня 2013 року, тобто до пред'явлення виконавчого листа для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження, між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у додатку до якого було включено і кредитний договір від 17 травня 2006 року та іпотечний договір від 29 листопада 2006 року, що укладались, відповідно, між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПАТ «Сведбанк» (після зміни найменування ПАТ «Омега Банк»).

Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження новим кредитором за зобов'язаннями стало ПАТ «Дельта Банк».

02 липня 2014 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про переведення боргу, згідно якого його зобовязання за кредитним договором перед ПАТ «Дельта Банк» було переведено на ОСОБА_4 та між останніми цього ж дня укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого у власність банку передано земельну ділянку, заставлену за іпотечним договором, в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

10 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» видано довідку, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2006 року станом на 09 липня 2014 року відсутня.

З вказаного вбачається, що на момент винесення оскаржуваної постанови вимоги за виконавчим документом фактично були виконані.

Керуючись ст.ст. 383, 385 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» враховуючи те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій визначені строки для самостійного (добровільного) виконання вимог виконавчого документу ОСОБА_2О отримана ним лише 27 січня 2015 року, на момент відкриття виконавчого провадження кредитор у зобов'язаннях змінений, а заборгованість, стягнута рішенням суду за кредитним договором, погашена в повному обсязі належному кредитору, приймаючи до уваги обставини те, що примусове виконання рішення не починалось, - районний суд дійшов обґрунтованого висновку про незаконність постанови від 23 липня 2014 року та задоволення скарги.

При цьому, районним судом обґрунтовано не взято до уваги доводи заінтересованих осіб про те, що державному виконавцю не було відомо про відступлення права вимоги ПАТ «Омега Банк» ПАТ «Дельта Банк», оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а саме, копією матеріалів виконавчого провадження, де міститься заява ПАТ «Дельта Банк» від 16 липня 2014 року про повернення виконавчого документа, заміну сторони виконавчого провадження, зняття арешту з усього майна, яке було накладено в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Крім того, вирішуючи питання строків звернення до суду зі скаргою, - районний суд вірно взяв до уваги, що оскаржувана постанова отримана заявником лише 27 січня 2015 року, вперше з адміністративним позовом щодо оскарження вказаної постанови ОСОБА_2 звернувся 02 лютого 2015 року, тобто в десятиденний строк, однак судом роз'яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Після постановлення ухвали Вищим адміністративним судом України про закриття провадження по справі, ОСОБА_2, не порушуючи 10-денний строк, - 08 грудня 2016 року звернувся з даною скаргою до районного суду, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду за ч.1 ст. 385 ЦПК України та наявність підстав для поновлення такого строку.

Доводи апелянта є такими, на які районним судом надані обґрунтовані та вірні відповіді. Підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційним судом не встановлено, оскільки при розгляді вказаної скарги районним судом дотримано процесуальний порядок розгляду вказаної скарги та вірно застосовано матеріальний закон.

В зв'язку з розглядом апеляційної скарги та залишення оскаржуваної ухвали без змін, апеляційний суд вважає за необхідне вжиті ухвалою апеляційного суду від 18 травня 2017 року заходи забезпечення позову - скасувати.

Керуючись ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Вжиті ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року заходи забезпечення позову - скасувати.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь