Ухвала іменем україни 22 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Мостової Г.І., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Кадєтової О.В., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», треті особи: незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту, профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконними та скасування наказів «Про переміщення працівників підприємства» в частині переміщення та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона працювала у державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - ДП «Іллічівський морський торговельний порт») на посаді тальмана першого терміналу.

Наказом від 26 січня 2015 року, без її згоди та згоди профспілки, її було переміщено в структурний підрозділ «3 термінал» на посаду тальмана третього терміналу.

Наказом від 20 квітня 2015 року № 225/О-2 її звільнено з роботи з

24 квітня 2015 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Вважала, що дії відповідача є незаконними, оскільки переведення і скорочення чисельності працівників та штату потребує не тільки її згоди, а також попередження не пізніше як за два місяці до впровадження відповідачем відповідних змін, а Незалежну профспілку працівників Іллічівського морського торговельного порту, членом якої вона є, - за три місяці

При цьому, починаючи з 02 лютого 2015 року в зв'язку з її відмовою виконувати наказ про переведення, відповідач неправомірно не допускав її до роботи обумовленою трудовим договором та не нараховував і не виплачував їй заробітну плату, що є також порушенням її трудових прав. Окрім того, відповідачем на порушення ст. 235 КЗпП України не було отримано попередньої згоди виборного органу профспілки, до складу якої вона входить.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_3 просила визнати незаконними та скасувати накази директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису першого терміналу посади тальмана, від 26 січня 2015 року № 46/0 про її переміщення та наказ першого заступника директора підприємства від

20 квітня 2015 року № 225/О-2 про припинення трудового договору та її звільнення за п. 1 ст.40 КЗпП України, поновити її на посаді тальмана першого терміналу та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису першого терміналу посади тальмана, яку займала ОСОБА_3, незаконним та скасовано.

Визнано наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 26 січня 2015 року № 46/0 про переміщення ОСОБА_3 незаконним та скасовано.

Визнано наказ першого заступника директора підприємства від

20 квітня 2015 року № 225/О-2 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 за п. 1 ст.40 КЗпП України незаконним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_3 в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на посаді тальмана першого терміналу.

Стягнуто з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04 лютого 2015 року по 16 березня 2016 року в сумі 80 923 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня

2016 рокускасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що переміщення позивача було здійснене із виходом за межі умов трудового договору, а тому повинно було проведене лише за згодою ОСОБА_3 При цьому позивача було звільнено із роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України з порушенням норм трудового законодавства, зокрема без згоди профспілки, членом якої вона є.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що переміщення позивача до іншого структурного підрозділу та її звільнення було здійснено відповідно до вимог трудового законодавства.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 23 січня 2015 року № 28 передбачено ліквідацію з 23 квітня

2015 року структурного підрозділ «3 термінал» з усіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис.

26 січня 2015 року відповідачем видано наказ № 33 про переміщення працівників підприємства до структурного підрозділу «3 термінал», із відповідним збільшенням робочих місць та посад у вказаному структурному підрозділі.

Наказом від 26 січня 2015 року № 46-О переміщено ОСОБА_3 на постійно в структурний підрозділ «3 термінал» на посаду тальмана третього терміналу, з оплатою згідно зі штатним розписом з багатозмінним цілодобовим режимом роботи.

ОСОБА_3 відмовилась від переміщення в структурний підрозділ «3 термінал».

20 квітня 2015 року відповідачем було видано наказ № 225/О-2 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з посади тальмана третього терміналу з 24 квітня 2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: у межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-1178цс15.

Враховуючи, що позивач була переміщена з посади тальмана першого терміналу на посаду тальмана третього терміналу, що згідно з додатком «В» Класифікатора професій є зміною найменування посади, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції що відповідач при такому переміщенні вийшов за межі умов трудового договору, провів таке переведення без згодипозивача, зі скороченням постійного робочого місця та посади, які займала позивач на першому терміналі.

Крім того, звільнення ОСОБА_3 було здійснене з порушення ст. 43, ч. 3 ст. 252 КЗпП України, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а саме без згоди профспілки, членом виборчого органу якого вона є.

При цьому судом апеляційної інстанції на підставі ч. 9 ст. 43 КЗпП України здійснено відповідний запит до профспілкової організації ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та правильно встановлено наявність у наданому висновку правового обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення позивача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо незаконності дій відповідача при оспорюваному переміщенні позивача, без її згоди, та звільненні її за п. 1

ст. 40 КЗпП України.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції не врахував зазначених вище положень закону, не перевірив обставин переміщення позивача на іншу посаду, що виходить за межі умов трудового договору, а також членства ОСОБА_3 у виборчому органі профспілкової організації, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про правомірність її переміщення та звільнення за

п. 1ст. 40 КЗпП України.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2016 року скасувати, залишити в силі рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: І.М. Завгородня

О.В.Кадєтова

Л.М.Мазур

О.В. Попович