Справа № 331/6495/17
Провадження № 2/331/1540/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Хащук В.Д.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 878, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 10.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів на загальну суму 71 849,96 грн. заборгованості за кредитним договором № ZPL0RK44270162 від 27.12.2004 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.09.2017 року відділом прикордонної служби «Бориспіль-1» йому було відмовлено у перетині державного кордону України. Підставою для відмови стала ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 року, якою задоволено подання державного виконавця та обмежено ОСОБА_3 виїзд за кордон.

Після ознайомлення 14.09.2017 року з матеріалами справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, позивачу, стало відомо про існування виконавчого напису, за яким з нього стягнуто борг.

Так, 10.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис за № 878, про стягнення грошових коштів з позивача за кредитним договором № ZPL0RK44270162 від 27.12.2004 р. у розмірі 70 149, 96 грн., з них: 5 245,29 грн. - основний борг; 23 007,91 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 40 264,16 грн. - пеня; 1632,60 грн. - комісія. Також стягнуто витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700 грн. Строк за яким провадиться стягнення - 9 років, 11 місяців, 12 день, а саме з 27.12.2004 р. по 13.02.2015 р.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства , а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив справу розглядати у його відсутність, в наданих суду запереченнях позов не визнав в повному обсязі, в його задоволенні просив відмовити через його необґрунтованість.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до натупних висновків.

Судом встановлено, що 10.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPL0RK44270162 від 27.12.2004 р. у розмірі 70 149, 96 грн..

Як вбачається з виконавчого напису, вищевказана сума заборгованості складається з наступного: 5 245,29 грн. - основний борг; 23 007,91 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 40 264,16 грн. - пеня; 1632,60 грн. - комісія. Стягнення провадиться за дев»ять років одинадцять місяців дванадцять днів.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про нотаріат" визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису).

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" та пункту 3 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, за наявності всі необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та за умови, що заявником подано заяву до нотаріуса про вчинення такого правочину в межах строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис від 10.03.2015 року було вчинено поза межами трирічного строку встановленого вищевказаними нормами закону, а саме за період з 27.12.2004 року по 13.02.2015 року , тобто дев»ять років одинадцять місяців дванадцять днів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі виконавчого напису, вчиненого 10.03.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, а банк, в свою чергу, не позбавлений права звернутись до суду для захисту свої прав у порядку позовного провадження.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити .

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 878, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 10.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів на загальну суму 71 849,96 грн. заборгованості за кредитним договором № ZPL0RK44270162 від 27.12.2004 року .

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 320 гривень 00 копійок з кожного .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

01.11.2017