Справа № 740/3864/16-ц
Провадження № 2/740/91/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Кононяко С.А. ,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14814 грн. 45 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 21 травня 2009 року між банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк».

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що засвідчується підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5. Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов'язки, внаслідок чого станом на 16.10.2016 року утворилась вказана заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача і згоду на ухвалення заочного рішення.

Згідно письмових пояснень позивача, які надійшли до суду 18.08.2017, зазначено, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом по справі, відповідачем не оспорюється, дія договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк дії карти вказано на лицевій стороні картки, яка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки діє до останнього дня вересня 2016 року, а позивач звернувся до суду 21.10.2016, тому строк позовної давності дотримано при зверненні до суду.

30 березня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності і з цих підстав просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача -ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову у зв*язку з пропуском строку позовної давності на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У статті 530 ЦК України зазначено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

Згідно ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримала за укладеним з банком кредитним договором від 01 травня 2009 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір, що засвідчується підписом у заяві, однак вона не виконує свої обов'язки, внаслідок чого станом на 16.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 14814 грн. 45 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 323 грн. 25 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10109 грн. 56 коп., заборгованості за пенею та комісії за користування кредитом в сумі 3200 грн. 00 коп., а також відповідно до пункту 8. 6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу 500 грн. 00 коп. -фіксована частина і 681 грн. 64 коп. - процентна складова штрафу.

Стаття 612 ч.1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 6.4 Умов і Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема п. 9.3, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням умов, передбачених в п. п. 9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя карти про закриття картрахунку, а також за умови наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою»).

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин заяви відповідача про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що:

- «право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати легітимним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом «строки давності» (п.п. 51-52 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»);

- «строки давності» слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (п. 137 рішення від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України»).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014, № 6-134цс14 від 01.10.2014 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №543/1057/15-ц від 16.08.2017 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 останній раз внесла місячний платіж 04.02.2013, що підтверджується розрахунком заборгованості, а позивач звернувся до суду 26.10.2016, тобто з порушенням строку позовної давності.

Всі решта зарахувань, які вказані в розрахунку заборгованості позивача, є автоматичні списання з рахунку відповідача, відкритого для зарахування соціальної допомоги, і не свідчать про визнання відповідачем боргу та не можуть вважатися вчиненням відповідачем дії, яка перериває перебіг позовної давності.

Також, встановлено, що строк перевипущеної картки відповідача триває до вересня 2016 року, позивач звернувся до суду 26.10.2016, тому заборгованість за кредитом в сумі 323,25 грн. станом на 16.10.2017 з урахуванням строків позовної давності підлягає стягненню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеної суми стягнення в розмірі 30 грн.07 коп. (323,25х 1378: 14814,45).

Керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 267, 525, 526,612,1054 ЦК України, ст.ст.10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по договору б/н від 21 травня 2009 року в сумі

323,25 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 30 грн. 07 коп., а всього стягнути з неї 353 (триста п*ятдесят три) грн. 32 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.