Справа № 308/2664/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М ., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1А на рішення державного виконавця , стягувач ОСОБА_2В , заінтересована особа - головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_3П

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся зі скаргою і вимоги мотивує тим, що 10.03.2017 року нею було отримано виконавчий документ - постанову головного державного виконавця Грицищук М.П про наладення штрафу за невиконання рішення суду. Разом з тим, заявник вважає таку постанову незаконною, оскільки не погоджується з прийнятим судом рішенням по справі № 308/7352/15-ц , якийм її ОСОБА_1А та її чоловіка ОСОБА_4І було виселено з квартири №105 в м. Ужгород, пр. Свободи 55, а тому просила скасувати постанову державного виконавця.

Скарга подана у порядку визначеному ст.ст. 383-385 ЦПК України.

Однак скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Так відповідно до положень ст. 383 ЦПК України передбачено подачу скарг лише на рішення, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.12.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 17 КАС України спірні правовідносини на вирішенні яких наполягає заявник є предметом розгляду у позовному провадженні у порядку адміністративного судочинства.

На підставі п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене слід відмовити у відкритті провадження у справі та розяснити про право звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 383, 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1А на рішення державного виконавця , стягувач ОСОБА_2В , заінтересована особа - головний державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_3П .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області на протязі 5 днів.

Суддя О.М Леміш