Справа № 758/9700/17
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

24 липня 2017 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до районного суду з позовом, в якому просять: 1) зобов*язати відповідача повернути у натурі в 3-місячний термін спільну власність позивачів - загальнобудинковий бойлер гарячого водопостачання, який був демонтований відповідачем; 2) витребувати у відповідача та повернути протягом 3 місяців нежитлові приміщення з № 1 по № 5 групи приміщень № 48, з № 1 по № 8 групи приміщень № 49, загальною площею 199,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що належать позивачам на праві спільної сумісної власності; 3) в разі неповернення майна - виселити відповідача.

Вказаний позов не сплачений судовим збором з посиланням на те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід залишити без руху за таких підстав.

На порушення вимог ст.119 ч.2 п.3, 5, 6 ЦПК України позов не містить змісту позовних вимог; викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів (посилання на документ, як доказ), що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (вказаний позов уявляє собою вільний виклад, на думку позивачів, обставин порушення їх прав, без зазначення конкретних дат (або періоду) та документів, що підтверджують право власності на майна та його існування взагалі, тощо).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 надані документи, на підставі яких вони, як інваліди 2 групи, звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір».

Згідно наданих документів, позивачем ОСОБА_2 надано копію посвідчення учасника бойових дій від 22.02.2001 р., як підтвердження про звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 13 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов*язаних з порушенням їхніх прав.

Вищевказана справа не є спором, пов'язаним із захистом прав ОСОБА_2 як учасника бойових дій, а відтак підлягає оплаті судовим збором позивачем.

Відповідно до ст.6 ч.3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640,0 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000,0 грн.), а за вимогу немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З приводу цього прецедент ним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Також слід звернути увагу позивача ОСОБА_2, яка згідно наданих документів, є особою похилого віку (1927 року народження).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ця норма кореспондується з нормою частини першої статті 82 ЦПК України.

Їх аналіз показує, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан позивача. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Про необхідність дотримання вказаних вимог вказано у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», пунктом 29 якої звернуто увагу судді на те, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI («Про судовий збір) та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Таким чином, для розгляду вищевказаного позову Подільським районним судом м.Києва позивачу необхідно подати уточнену позовну заяву, яка буде відповідати вимогам ст.119 ЦПК України та сплатити судовий збір до встановленого законом розміру до державного бюджету (отримувач коштів - УДКСУ в Подільському районі м.Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37975298, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 0008, код класифікації доходів - 22030101) з поданням до суду оригінали квитанцій про сплату судового збору або подати до суду відповідне клопотання в порядку ст.82 ЦПК України з наданням підтверджуючих документів.

В зв'язку з наведеним, подана без додержання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вказаних вище недоліків з роз'ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121 ч.1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування нерухомого майна та його обладнання з чужого незаконного володіння та передачу законним власникам, надавши позивачам строк для усунення недоліків в 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачам.

Ухвала в частині сплати судових витрат може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

СуддяН. М. Ларіонова