АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4941/17 Справа № 201/5121/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області за участю третьої особи Дніпровської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є активістом руху щодо захисту навколишнього природного середовища, у звязку з чим 13 жовтня 2010 року заснував та зареєстрував Дніпропетровську обласну громадську організацію «АКВАТОРІЯ 2010», основною метою створення та діяльності якої є захист, забезпечення, сприяння, відновлення законних суспільних, соціально-економічних, екологічних, трудових, творчих, гуманітарних, освітянських, медичних, споживчих, оздоровчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних прав та інтересів членів організації та сприяння захисту навколишнього природного середовища Дніпропетровської області, в першу чергу акваторіях річки Дніпро.

Для реалізації інтересів зазначеної громадської організації він особисто активно співпрацює з Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області для реалізації задач га функцій створеної і громадської організації.

20 жовтня 2010 року між ним та Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області було укладено договір про пайову участь у будівництві № 70, предметом якого є спільна дія сторін без створення юридичної особи шляхом пайової участі для будівництва та експлуатації на земельній ділянці площею 0,30 га, яка знаходиться по вул. Набережної Перемоги, 15 Б у м. Дніпропетровську наступних обєктів: котедж «Будинок рибака» (будівля № 1), сторожка (будівля № 2), альтанка, альтанки мала, літній душ, мощення, паркан з залізними воротами, місток, причал для плаваючих засобів.

Зазначає, що він, як учасник зобовязаний був організувати будівельні роботи обєктів, залучати спеціалізовані підрядні (субпідрядні) організації та виступати в договорах підряду замовником, а також забезпечити фінансування будівництва обєктів, здійснювати закупку будівельних матеріалів, устаткування в межах своєї частки в спільній діяльності - тобто в межах 40 процентів, інші 60 процентів фінансування повинен був забезпечити відповідач.

З метою виконання зобовязань за даним договором, 25 жовтня 2010 року уклав з ТОВ «Оргкровля» договір підряду № 1 та розпочав будівництво за власний рахунок, побудував наступні обєкти, загальною вартістю 117 666, 60 грн., а саме: котедж «Будинок рибака» (будівля № 1), сторожка (будівля № 2), альтанка, альтанка мала, літній душ, мощення, паркан з залізними воротами, місток, причал для плаваючих засобів.

В свою чергу, відповідач жодний пункт зобовязань взятих на себе за даним договором не виконав.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд визнати за ним всі права замовника будівництва обєктів, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 15 Б, а саме: котедж «Будинок рибака» з ґанком га козирком, Літ. А, площею 80,9 кв.м.; сторожка з ґанком та козирком, Літ. Б, площею 24,00 кв.м.; альтанка, Літ. В, площею 3,4 кв.м.; альтанка, Літ. Г, площею 25,2 кв.м.; літній душ, Літ. Е, площею 4,7 кв.м.; місток № 4, площею 19,8 кв.м.; причал (пристань) № 5, площею 31,7 кв.м.; огорожа (ворота з хвірткою) № 1, площею 11,7 кв.м.; огорожа № 2, площею 479,5 кв.м.; огорожа № 3, площею 14,3 кв.м.; замощення І, площею 161,9 кв.м.; замощення II, площею 209,6 кв.м., а також визнати за ним право власності на зазначені будівельні обєкти.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено повністю (а.с.159-160).

Визнано за ОСОБА_2 всі права замовника будівництва обєктів, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 15 Б, а саме: котедж «Будинок рибака» з ґанком та козирком, Літ. А, площею 80,9 кв.м.; сторожка з ґанком та козирком, Літ. Б, площею 24,00 кв.м.; альтанка, Літ. В, площею 3,4 кв.м.; альтанка, Літ. Г, площею 25,2 кв.м.; літній душ, Літ. Е, площею 4,7 кв.м.; місток № 4, площею 19,8 кв.м.; причал (пристань) № 5, площею 31,7 кв.м.; огорожа (ворота з хвірткою) № 1, площею 11,7 кв.м.; огорожа № 2, площею 479,5 кв.м.; огорожа № 3, площею 14,3 кв.м.; замощення І, площею 161,9 кв.м.; замощення ІІ, площею 209,6 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на будівельні обєкти, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 15 Б, а саме: котедж «Будинок рибака» з ґанком та козирком, Літ. А, площею 80,9 кв.м.; сторожка з ґанком та козирком, Літ. Б, площею 24,00 кв.м.; альтанка, Літ. В, площею 3,4 кв.м.; альтанка, Літ. Г, площею 25,2 кв.м.; літній душ, Літ. Е, площею 4,7 кв.м.; місток № 4, площею 19,8 кв.м.; причал (пристань) № 5, площею 31,7 кв.м.; огорожа (ворота з хвірткою) № 1, площею 11,7 кв.м.; огорожа № 2, площею 479,5 кв.м.; огорожа № 3, площею 14,3 кв.м.; замощення І, площею 161,9 кв.м.; замощення ІІ, площею 209,6 кв.м.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2014 року виправлена описка, допущена у вищезазначеному рішенні суду.

Другий абзац резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме котедж «Будинок рибака» з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 15 Б, а саме: котедж «Будинок рибака» з ґанком та козирком, Літ. А, площею 80,9 кв.м., сторожка з ґанком та козирком, Літ. Б, площею 24,00 кв.м., альтанка, Літ. В, площею 3,4 кв.м., альтанка, Літ. Г, площею 25,2 кв.м., літній душ, Літ. Е, площею 4,7 кв.м., місток № 4, площею 19,8 кв.м.; причал (пристань) № 5, площею 31,7 кв.м., огорожа (ворота з хвірткою) № 1, площею 11,7 кв.м., огорожа № 2, площею 479,5 кв.м., огорожа № 3, площею 14,3 кв.м., замощення І, площею 161,9 кв.м., замощення ІІ, площею 209,6 кв.м.» (а.с.170).

В апеляційній скарзі комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.187-192).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всі умови договору про пайову участь у будівництві були виконані, при цьому будівництво нерухомого майна було проведено за його власні кошти, в той час як відповідач відмовився від виконання умов укладеного договору.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2010 року між ОСОБА_2 та Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області було укладено договір про пайову участь у будівництві № 70, предметом якого є спільна дія сторін без створення юридичної особи шляхом пайової участі для будівництва та експлуатації на земельній ділянці площею 0,30 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 15 Б, наступних обєктів: котедж «Будинок рибака» (будівля № 1), сторожка (будівля № 2), альтанка, альтанки мала, літній душ, мощення, паркан з залізними воротами, місток, причал для плаваючих засобів, згідно умов якого роботи по будівництву обєктів повинні були бути виконані в строк до 31 травня 2011 року, кошторисна вартість будівництва обєктів не повинна була перевищувати 200 000 грн. (а.с. 14-17, 19. 20).

Відповідно до умов вищезазначеного договору ОСОБА_2 зобовязався організувати будівельні роботи обєктів, залучати спеціалізовані підрядні (субпідрядні) організації та виступати в договорах підряду замовником, а також забезпечити фінансування будівництва обєктів, здійснювати закупку будівельних матеріалів, устаткування в межах своєї частки в спільній діяльності - тобто в межах 40 %, інші 60 % фінансування повинен був забезпечити відповідач.

За результатами реалізації договору про пайову участь у будівництві № 70 від 20 жовтня 2010 року, за умови належного виконання своїх зобовязань сторонами, частки між ними у власності збудованих обєктів повинні були розподілятися наступним чином: відповідачу 60 %, а позивачу 40 %.

З метою виконання своїх зобовязань за вищезазначеним договором, 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Оргкровля» договір підряду № 1 та розпочав будівництво, за результатами якого позивач за власний рахунок побудував наступні обєкти, загальною вартістю 117 666, 60 грн., а саме: котедж «Будинок рибака» (будівля № 1), сторожка (будівля № 2), альтанка, альтанка мала, літній душ, мощення, паркан з залізними воротами, місток, причал для плаваючих засобів (а.с. 24-27).

Виконання вищезазначеного договору підряду та факт завершення будівництва спірних обєктів нерухомості підтверджується підписаним між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Оргкровля» актом № 1 прийомки виконаних підрядних робіт від 28 лютого 2011 року (а.с. 50-54).

Відповідно до довідки про вартість виконаних підрядних робіт від 28 лютого 2011 року до договору підряду № 1 від 25 жовтня 2010 року, підписаної ОСОБА_2 та ТОВ «Оргкровля», вартість всього будівництва з урахуванням ПДВ складала 117 666, 60 грн., яка включає вартість придбаних та переданих матеріалів на загальну суму 97 666, 60 грн., а також оплату підрядних робіт у розмірі 20 000, 00 грн. (а.с. 49).

Позивач неодноразово звертався до Головного державного управлінням охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області з листом-вимогою про повернення йому суми в розмірі 70 599, 96 грн. в межах частки відповідача, відповідно до умов договору про пайову участь у будівництві № 70 від 20 жовтня 2010 року, у відповідь на які отримав повідомлення про неможливість виконання з боку відповідача взятих на нього зобовязань через відсутність коштів для фінансування (оплати) робіт, матеріалів та інших зобовязань (а.с. 21, 22, 23).

01 березня 2011 року сторони підписали акт звірки про результати будівництва обєктів, відповідно до якого сторони домовились, що вклад ОСОБА_2 за результатами побудованих спірних обєктів нерухомості складає 117 666, 60 грн. (а.с. 18).

У квітні 2011 року на замовлення ОСОБА_2 було складено ПП ОСОБА_3 технічний звіт з виконання топографо-геодезичних робіт по корегуванню та зйомці місцевості М 1 :500, на якій розташовані спірні обєкти нерухомості (а.с. 105-111).

Згідно листа Головного Архітектурно-планувального управління м. Дніпропетровська від 17 вересня 2013 року № 04/21-186 щодо адресації обєктів нерухомості по вул. Набережній Перемоги, офіційна адреса зазначеним обєктам не надавалась та за матеріалами адресного плану міста обєкти, позначені на графічному матеріалі, за умови дотримання вимог чинного законодавства України щодо розміщення таких обєктів, можуть мати адресну привязку до адреси - вул. Набережна Перемоги, 15 Б у м. Дніпропетровську (а.с. 143-144).

Відповідно до технічної документації спірною нерухомого майна по вул. Набережна Перемоги. 15 Б у м. Дніпропетровську (а.с. 145-154), воно складається з: котедж «Будинок рибака» з ґанком га козирком, Літ. А, площею 80,9 кв.м.; сторожка з ґанком та козирком, Літ. Б, площею 24,00 кв.м.; альтанка, Літ. В, площею 3,4 кв.м.; альтанка, Літ. Г, площею 25,2 кв.м.; літній душ, Літ. Е, площею 4,7 кв.м.; місток № 4, площею 19,8 кв.м.; причал (пристань) № 5, площею 31,7 кв.м.; огорожа (ворота з хвірткою) .№ 1, площею 11,7 кв.м.; огорожа № 2, площею 479,5 кв.м.; огорожа № 3, площею 14,3 кв.м.; замощення І, площею 161,9 кв.м.; замощення II, площею 209,6 кв.м.

Згідно технічного висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій спірних обєктів будівництва, основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перекрита, перемички) будівель та споруд знаходяться в задовільному стані - категорія II, технічний стан будівель та споруд забезпечує дотримання вимог протипожежних, санітарно-гігієнічних та інших, діючих в Україні, норм і правил, забезпечує безпечну для життя і здоровя людей експлуатацію будівель та споруд в цілому (а.с. 79-104).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 182, 316, 317, 319, 328 ЦК України, право приватної власності на нерухоме майно набувається в порядку, визначеному законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом наведених норм закону, ст.ст. 181, 182, ст. 331 ч. 2, ст. 376 ч. 7 ЦК України, інших норм законодавства, що регулюють виникнення права власності на нерухомість, будівля, про яку йдеться в справі, є нерухомим майном, підлягає уведенню в експлуатацію, можливість державної реєстрації майна та виникнення права власності на нерухоме майно повязується, зокрема, з дотриманням будівельних норм і правил і, відповідно, з прийняттям нерухомого майна до експлуатації.

Однак, судом при ухвалені оскаржуваного рішення не застосовано положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, положення ч.ч. 2,3 ст. 331, ст. 375, 376 ЦК України та ст.ст. 36, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що свідчить про незаконність постановленого рішення та наявність підстав для його скасування.

Як визначає ч. 1 ст. 375 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності та користування землею набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13. 14), Земельного кодексу України (ст.78. 116), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі». Цивільний кодекс України).

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 1. 2 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, відповідно до статті 12 Земельного кодексу України належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331-ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва (створення майна).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно - будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, свідчить про відсутність правових підстав вважати вказане нерухоме майно створеним та визнавати право власності за ОСОБА_2 до ведення його в експлуатацію.

Таким чином, судом першої інстанції не було дотримано вимоги статей ч. 2 ст. 331, ст.ст. 375, 376 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 мав мету визнати за собою право власності на нерухоме майно без додаткових актів введення обєктів в експлуатацію.

У справах, які виникають із спірних правовідносин, у якості співвідповідачів залучаються відповідні органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, до компетенції яких входить вирішення питань щодо прийняття нерухомого майна в експлуатацію, здійснення архітектурно-будівельного контролю (Дніпровська міська рада та Державна архітектурно-будівельна інспекція у Дніпропетровській області, які всупереч процесуальному закону не були залучені до участі у справі).

За приписами ст. 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Звернення до суду на захист порушеного (невизнаного, оспореного) права (ст. 15 ч. 1, ст. 16 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України, ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, що була чинною на час предявлення позову і вирішення справи судом першої інстанції, ст. 4 ч. 1, ст. 19 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом) із позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Посилання представника позивача на безпідставне поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не заслуговують на увагу та є такими, що необґрунтовані належним чином, оскільки судом вирішено питання про права та обовязки підприємства, враховуючи наступне.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 71/14 від 29 листопада 2011 року «Про затвердження статутів комунальних підприємств Дніпропетровської міської ради» затверджено статут Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради.

Так, пунктом 2.2. Статуту скаржника встановлено, що предметом господарської діяльності підприємства для реалізації мети діяльності підприємства, в тому числі, є управління нерухомим майном та корпоративними правами територіальної громади міста у всіх господарських товариствах, в яких є частка Дніпропетровської міської ради.

Пунктом 2.4. Статуту встановлено, що для виконання завдань та досягнення цілей, передбачених Статутом, підприємство проводить, в тому числі:

*організацію претензійної і ведення позовної роботи: представлення в установленому законодавством порядку інтересів територіальної громади та інтересів підприємства в судах, інших органах під час розгляду правових питань і спорів, пов'язаних з управлінням корпоративними правами територіальної громади, безхазяйним нерухомим майном, відумерлої спадщини та витребуванням комунального нерухомого майна з незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні цим майном;

*пред'явлення претензій та позовних заяв у зв'язку з порушенням майнових прав і законних інтересів територіальної громади міста та підприємства, пов'язаних з управлінням корпоративними правами територіальної громади, безхазяйним нерухомим майном, відумерлої спадщини та витребування комунального нерухомого майна з незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні цим майном.

Отже, згідно Статуту скаржника, саме на Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради покладено функцію витребування комунального нерухомого майна з незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні цим майном.

За таких обставин, з метою застереження безпідставної відмови у прийнятті апеляційної скарги Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради та уникнення порушення положень статей 1, 3, 4 ЦПК України, щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, скаржнику було поновлено процесуальний строк на оскарження рішення суду.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, які виключають правомірність та обґрунтованість предявленої позивачем вимоги та можливість задоволення позову, колегія суддів вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, порушив норми процесуального права щодо повноти, всебічності, обєктивності розгляду справи, належної оцінки доказів.

З урахуванням вищезазначеного, та на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 583,68 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради задовольнити.

РішенняЖовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Дніпропетровській області, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 583,68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5