Провадження №2/748/744/17
Єдиний унікальний № 748/1918/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Територіальної громади в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 діючи на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_1, а також ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 26.07.2017 року звернулись до суду з позовом в якому просять суд визнати за кожним з позивачів право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, як за колишніми членами колгоспного двору та спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Позов обґрунтовується наступним. Згідно по господарської книги Ладинської сільської ради Чернігівського району будинок по АДРЕСА_1 та області мав статус «колгоспного двору» і станом на 1990-1991 роки в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому кожний мав право на 1/6 частину вищевказаного домоволодіння, як члени колгоспного двору. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_7 його спадщину фактично прийняли дружина і діти, які є позивачами по справі, оскільки на момент його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що на будинок відсутній правовстановлюючий документ. В зв'язку з вище викладеним позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивачі не з'явились, від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. /а.с.28-31, 46/

Представник відповідача - Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки спеціаліст юридичного відділу ОСОБА_10 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Іванівської сільської ради. /а.с.43/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Дослідженням повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_7 у віці 59 років у с. Ладинка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.5/

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2. /а.с.10- зворотна сторона/

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, свідоцтва про народження серії НОМЕР_6, свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 / а.с.10- зворотна сторона, а.с.11/

Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_7 свідчить, що ОСОБА_4 26.03.1999 року уклала шлюб з ОСОБА_11 і отримала прізвище чоловіка «ОСОБА_4». /а.с.12/

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_8, ОСОБА_4 15.11.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_12 і отримала прізвище чоловіка «ОСОБА_12». /а.с.11- зворотна сторона/

Довідка виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району №2/203 від 15.05.2017 року свідчить, що ОСОБА_7 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 року проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом з дружиною - ОСОБА_2 та дітьми - ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5. /а.с.6/

Таким чином ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, в силу приписів статті 529 ЦК УРСР, положення якої діяли на момент відкриття спадщини.

З дослідженої у судовому засіданні довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району №2/203 від 15.05.2017 року встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 Чернігівської області відноситься до категорії «колгоспного двору» і станом на 1990-1991 роки, у колгоспному дворі були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 - голова колгоспного двору та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - члени колгоспного двору. /а.с.5 - зворотна сторона/

За даним КП «Чернігівське РБТІ» право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 74882 грн. /а.с.7-9, 27/

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, а тому суд дійшов висновку, що голова колгоспного двору та його члени ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали право кожний на 1/6 частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності, адже стороною відповідача не доведено ту обставину, що вони втратили право на частку у майні колгоспного двору.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Згідно вимог ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України, у постанові №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», роз'яснення якого діяли на момент виникнення спадкових відносин, передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

З наведеного суд робить висновок, що оскільки дружина та діти померлого ОСОБА_7, вступили в управління і володіння нерухомим майном останнього, то відповідно вони стали фактичними власниками належної йому 1/6 частини спірного домоволодіння по вулиці Шевченка,36 у с. Ладинка, на праві спільної сумісної власності.

Суд, роблячи такий висновок, бере до уваги те, що відповідно до приписів ст.560 ЦК УРСР спадкоємець закликаний до спадкоємства може, а не зобов'язаний одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Як встановлено у судовому засіданні, зокрема з копії спадкової справи №58/2017, ОСОБА_1 18.07.2017 р. звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Л.М. з заявами про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_7, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Позивач по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлялись приватним нотаріусом про необхідність звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. /а.с.38-41/

Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги позивачів ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання права власності 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за кожним з позивачів, як за колишніми членами колгоспного двору та спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.16, 257, 328, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 158, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Територіальної громади в особі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору та спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору та спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору та спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору та спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_5 право власності 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору та спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. П. Криворученко