Номер провадження: 22-ц/785/4748/17
Номер справи місцевого суду: 523/1672/17
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

02.02.2017 року ОСОБА_4 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на даний час донька навчається на контрактній основі. Вартість навчання складає 5000 грн. на рік, а витрати на навчання та утримання несе лише позивачка (а.с. 1-3).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково. А саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 492,00 гривні щомісячно, починаючи з 02.02.2017 року до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 року або до припинення навчання (а.с. 56).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_2 12.04.2017 року засобами поштового зв'язку направила до суду апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, серед іншого, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив положення ст. 131 ЦПК України щодо порядку подання до суду доказів; суд першої інстанції встановив, що відповідач має мінливий дохід, однак доказів, які це підтверджують, суд не зазначив. Крім того апелянт посилається на те, що позивач вже зверталася до суду з приводу спору між тими самими сторонами та про той самий предмет і з тих самих підстав. Також апелянт посилається на те, що суд не дослідив матеріали належним чином та зазначив в рішенні розмір сплати за навчання 4920 грн., при тому, що з копії квитанції вбачається 2460 грн. Також апелянт посилається на те, що суд не врахував обов'язок обох батьків утримувати дитину та стягнув з відповідача усю суму. А тому, просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року та закрити провадження у справі. В частині закриття провадження посилається на те, що питання про сплату аліментів було вирішено в межах іншого провадження (а.с. 58-61).

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року залишенню без змін, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено можливість надання батьком аліментів в розмірі 3 000,00 грн., а також не надано жодних доказів на здійснення інших витрат на утримання повнолітньої дитини, крім оплати контракту. Вартість контракту за ІІІ курс навчання становить 4 920,00 грн., отже половина контракту становить 2 460,00 грн., яку зобов'язаний забезпечити батько повнолітньої дитини. Навчання ОСОБА_5 в ДВНЗ «ОКТТ» закінчується 30.06.2017 року, а позивачка звернулася до суду 02.02.2017р., отже з часу звернення до суду і до закінчення навчання залишається 5-ть місяців, таким чином розмір аліментів становить 2 460,00 грн., (половина вартості контракту) / 5 місяців (залишок строку навчання) = 492,00 грн. Також, при визначені розміру аліментів суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідач має на утриманні дружину та малолітню дитину, скрутне матеріальне становище, мінливу заробітну плату.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). ОСОБА_5, в теперішній час навчається в ДВНЗ «ОКТТ» на денній формі навчання за контрактом, що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с. 50). У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, оскільки вартість контракту складає: І курс - 4 920,00 грн, ІІ курс - 4 920,00 грн, ІІІ курс - 4 920,00, (а.с. 15). Батько добровільно допомоги не надає. Також встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи, має мінливий заробіток. Від повторного шлюбу має малолітню доньку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку із доглядом за дитиною його дружина ОСОБА_7 перебуває у відпустці.

Щодо посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.131 ЦПК України,

Відповідно до ч.7 ст. 130 ЦПК України, попереднє судове засідання не є обов'язковим. Питання про необхідність його проведення вирішується суддею під час відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Разом з тим, порушення вказаного обов'язку не виключає їх приєднання до матеріалів справи, оскільки за наявності поважних причин вони можуть бути приєднані і на інших стадіях провадження.

Щодо посилань апелянта на те, що позивач вже зверталася до суду з приводу спору між тими самими сторонами та про той самий предмет і з тих самих підстав. Як вже зазначалося судом першої інстанції в ухвалі від 02.03.2017 року про відмову в задоволені клопотання про закриття провадження, рішенням, на яке посилається апелянт, було стягнуто аліменти на неповнолітню дитину та додаткові витрати (гл.15 СК України), а в справі яка переглядається - аліменти на повнолітню дитину в зв'язку з навчанням (гл.16 СК України). Тобто в провадженнях, хоча однаковий суб'єктний склад, проте різні підстави та предмет позовних вимог, а тому підстави для скасування рішення та закриття провадження у справі передбачені ЦПК України відсутні.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанції встановив, що відповідач має мінливий дохід, однак доказів, які це підтверджують, суд не зазначив, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Відхиляючи вказаний довід колегія суддів виходить з того, що в контексті застування статті 199 СК України має значення не мінливість або постійність доходу, а можливість надання такої допомоги. Зробивши висновок про можливість батька надавати допомогу суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги.

Щодо посилань апелянта на те, що суд не дослідив матеріали належним чином та зазначив в рішенні розмір сплати за навчання 4920 грн., притому, що з копії квитанції вбачається 2460 грн. Як вказав суд першої інстанції вартість контракту за ІІІ курс навчання становить 4 920,00 грн.(підтверджується договором про надання освітніх послуг а.с.14-15), отже половина контракту становить 2 460,00 грн., яку зобов'язаний забезпечити батько повнолітньої дитини (позивачка половину вже сплатила а.с.53). Навчання ОСОБА_5, в ДВНЗ «ОКТТ» закінчується 30.06.2017 року, а позивачка звернулася до суду 02.02.2017 року, отже з часу звернення до суду і до закінчення навчання залишається 5-ть місяців, таким чином розмір аліментів становить 2 460,00 грн., (половина вартості контракту) / 5 місяців (залишок строку навчання) = 492,00 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги не враховують конкретних обставин справи, та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова

15.08.2017 року м. Одеса