Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6979/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2017 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

секретаря Євтушенко М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, як представник ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, вказавши, що 05.03.2005 року померла їх з відповідачем мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді ? частини домоволодіння за адресою м. Черкаси вул. Полтавська, 41 та земельної ділянки площею 0,0975 га у садово-огородньому кооперативі «Черкаський». Відповідачем було прийнято спадщину на земельну ділянку, що лишилась після смерті матері. Однак на ? частину домоволодіння що знаходиться в м. Черкаси по вул. Полтавська, 41 відповідачем і досі не оформлено права власності. ОСОБА_5 у 2004 році захворіла на онкологічне захворювання і після тривалого лікування в Черкаському обласному онкологічному диспансері перестала себе обслуговувати та була прикута до ліжка. Позивач повністю утримував та доглядав матір, а відповідач, який був зареєстрований з матірю за однією адресою, але проживав фактично в селі Хацьки у власному будинку, догляду та піклування матері не надавав. Враховуючи викладене, на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України позивач просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті 05.03.2005 ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. Додатково суду пояснив, що в 2004 році їх з відповідачем мати ОСОБА_5 захворіла на онкологічне захворювання. Її лікували в Черкаському онкологічному диспансері, потім їй було зроблено операцію в Третій міській лікарні, після чого вона проходила реабілітацію в Другій міській лікарні. Однак не зважаючи на все це матері ставало гірше. Мати фактично проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Останні три місяці її життя там проживав і він. Все лікування здійснювалось на заощадження батьків. Він своїх коштів на лікування не витрачав. Позивач разом з батьком та своєю дружиною доглядав матір, робив їй уколи, піклувався про неї. Відповідач приїжджав тільки для того щоб подивився на матір та відразу їхав. Він неодноразово просив відповідача хоча б раз посидіти з матірю, але відповідач казав що йому потрібно їхати додому чи на роботу. Отже на його думку відповідач ухилявся від догляду за хворою матірю. Перед своєю смертю матір сказала, щоб вони з братом все майно поділили порівну, однак ОСОБА_3 цього не зробив та намагається всю спадщину оформити на себе. Заповіту мати не складала. Раніше він не звертався до суду з даним позовом, бо вважав що все спадкове майно вже поділено добровільно.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені в позові та надані позивачем пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні пояснив, що знав про хворобу матері, та ніколи не ухилявся від надання матері допомоги. Так саме він домовився з лікарем про операцію в Третій лікарні м. Черкаси, навідував матір в лікарні, робив їй уколи. З жовтня 2004 року по березень 2005 року він привозив свою тітку, яка доглядала матір. Він належним чином прийняв спадщину після смерті матері, а чому цього не зробив позивач йому не відомо.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав. В судовому засіданні пояснив, що відповідач в 1993 році переніс операцію, визнаний інвалідом та має поганий стан здоровя. Батьки ніколи не просили у ОСОБА_3 фінансової допомоги, оскільки мали власні кошти. Батько та матір сторін розлучились ще в 1998 році і у відповідача з батьком були розбіжності в поглядах. У 2007 році відповідач оформив своє право на спадщину після смерті матері. При цьому позивач достовірно знаючи про смерть матері у 2005 році до суду з позовом про усунення від спадщини ОСОБА_3 звернувся тільки у 2017 році, а отже пропустив строк позовної давності. Крім того рішення суду у даній справі взагалі ніяк не вплине на права ОСОБА_1, оскільки він не приймав спадщину після смерті матері.

Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_5 померла 05.03.2005 року у місті Черкаси, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-СР №001666 (а.с. 6).

На момент смерті ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею були зареєстровані ОСОБА_6 (колишній чоловік) та син ОСОБА_3, що підтверджено довідкою про склад сімї від 10.07.2007 року № 897, завіреної головою квартального комітету №7 (а.с. 41).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними синами померлої ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвами про народження серії І-АВ №204447 та серії І-СР №274723 (а.с. 7).

За інформацією Другої черкаської державної нотаріальної контори, - після смерті 05.03.2005 року ОСОБА_5 відкрито спадкову справу, заяву про прийняття спадщини подав син спадкодавця ОСОБА_3, якому було видано свідоцтво про право на спадщину - земельну ділянку площею 0,0975 га в садово-городньому кооперативі «Черкаський» (а.с. 39-48). Відомості про заповіт складений ОСОБА_5 та про прийняття спадщини ОСОБА_1 відсутні.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. Відколи захворіла мати її чоловіка - ОСОБА_5, то вони постійно зверталися до лікарів. Коли ОСОБА_5 перебувала в Третій міській лікарні м. Черкаси, де їй зробили операцію, то вона і чоловік брали відпустки щоб доглядати матір. Вона двічі у 2004 році чула, як ОСОБА_5, просила ОСОБА_3 посидіти з нею в лікарні, але той казав що в нього робота. Потім ОСОБА_5 лікувалася в Другій міській лікарні м. Черкаси, але і тоді відповідач не приїжджав до своєї матері. Коли ОСОБА_5 вже лежала дома, то її доглядали вона з чоловіком, оскільки ОСОБА_5 сама себе не могла обслуговувати. Вони просили відповідача посидіти з матірю, але він відмовлявся і рідко приїжджав. Під час перебування матері в лікарні відповідач приїжджав лише щоб подивитись чи мати не померла. Грошей у відповідача на лікування не просили.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що він є кумом позивача. Коли захворіла ОСОБА_5, то доглядав її син ОСОБА_9 разом зі своєю дружиною та батьком ОСОБА_10. Коли він був в будинку, де проживала ОСОБА_5, то ОСОБА_3 там не бачив. ОСОБА_5 говорила, що ОСОБА_3 до неї приходить, але не залишається надовго і йде. Свідок вважав, що ОСОБА_5 потребувала допомоги.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживала на одній вулиці із ОСОБА_5, яку знала ще по спільній роботі на АТ «Азот». Коли ОСОБА_5 захворіла, то в лікарні була недовго, додому її привезли на ношах. У своєму будинку ОСОБА_5 проживала із чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_12, а син ОСОБА_9 жив в селі ОСОБА_8. На ОСОБА_3 не скаржилися ні мати ні батько. В той же час батько ОСОБА_1, скаржився їй, що ОСОБА_1 побудували окремий будинок, але він цього не цінує. Проблем із грошима у ОСОБА_5 та її чоловіка не було.

Із оглянутих в судовому засіданні медичних карт Черкаської міської лікарні №2 та Черкаської міської лікарні №3, встановлено, що ОСОБА_5 перебувала на лікуванні у період:

- з 10.11.2004 по 08.12.2004 (патологічний компресійний перелом Д ІІІ і Д ІV хребців, здавлення спинного мозку, синдром поперечного ураження спинного мозку, операція 12.11.2004);

- з 08.12.2004 по 23.12.2004 (ранній відновлювальний період після компресійного перелому хребців, здавлення спинного мозку, нижня параплегія, порушення функції тазових органів). Виписана в задовільному стані, потребує стороннього догляду;

- з 24.12.2004 по 30.12.2004 (ранній відновлювальний період після компресійного перелому хребців, здавлення спинного мозку, нижня параплегія, порушення функції тазових органів). Виписана в задовільному стані, потребує стороннього догляду.

Під час перебування хворого у лікарні його належний догляд та лікування має забезпечити персонал відповідного медичного закладу.

Згідно довідки комунального закладу «Черкаський обласний онкологічний диспансер» Черкаської міської ради (а.с. 51) ОСОБА_5 перебувала на амбулаторному лікуванні з 02.11.2004 по 23.02.2005 (з незначними перервами), з діагнозом злоякісне новоутворення.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України - за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже саме позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду із позовом про усунення від права спадкування з підстав передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України мав беззаперечно довести, що ОСОБА_3 свідомо ухилявся від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що після виписки 30.12.2004 року з Другої черкаської міської лікарні та до моменту своєї смерті 05.03.2005, ОСОБА_5 внаслідок тяжкої хвороби потребувала стороннього догляду та перебувала у безпорадному стані, що підтверджено відповідними медичними документами.

За твердженням як позивача так і свідків належний догляд ОСОБА_5 було забезпечено.

Разом з тим під час судового розгляду не доведено, що ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги своїй матері.

В якості доказів ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_5 позивачем надано лише показання двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не заперечували, що ОСОБА_3 навідував матір, однак стверджували, що він не доглядав її.

В той же час свідок ОСОБА_11 зазначала, що відповідач проживав разом із ОСОБА_5, та жодних скарг на нього від батька чи матері вона не чула.

Крім показань свідка ОСОБА_11 факт спільного проживання ОСОБА_3 із матірю підтверджено і Довідкою квартального комітету №7 Придніпровського району м. Черкаси.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Бажання ОСОБА_5, перед смертю як можна частіше бачити своїх дітей у тому числі сина ОСОБА_12, про яке повідомили суду свідки, є природнім та зрозумілим, однак це не є свідченням ухилення відповідача від надання допомоги своїй матері.

За таких обставин у суда відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті 05.03.2005 року ОСОБА_5.

Крім того згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.

ОСОБА_1 не приймав у встановленому порядку спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1224 ЦК України, , ст. 10-11, 60-61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом після смерті 05.03.2005 року ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: ОСОБА_13