КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/167/17
Провадження № 2/534/226/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарях: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
з участю: позивачаОСОБА_4
представника відповідачкиОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суд із згаданим позовом, в якому прохав зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього на користь ОСОБА_6 на утримання дитини-інваліда ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/10 частини заробітної плати та на утримання самої ОСОБА_6 до 1/10 частини заробітної плати.

Свої вимоги мотивує тим, що після ухвалення судових рішень про стягнення з нього зазначених вище аліментів його сімейний стан змінився, він одружився із ОСОБА_8, від шлюбу народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім того, погіршився його майновий стан, так як рішеннями Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 січня 2017 року з нього на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) та на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 наполягав на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_10 проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що з часу ухвалення судових рішень про стягнення з позивача аліментів розмір його заробітної плати збільшився і матеріальний стан покращився. Розмір призначених судом аліментів не може бути зменшено, так як неповнолітній ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом, яка потребує постійного стороннього догляду, в звязку із чим відповідачка ОСОБА_6 немає можливості працювати. Крім того, представник відповідачки стверджувала, що позивач ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_8 проживають однією сімєю, ведуть спільне господарство, тому звернення останньої до суду із позовами про стягнення аліментів є лише способом погіршити матеріальне становище її клієнта та дитини-інваліда.

Будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, що не перешкоджає розгляду позову по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2015 року, та мають малолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Крім того, позивач у справі має дитину від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно виписки з історії хвороби № 3171 від 30 червня 2016 року, форми індивідуальної програми реабілітації, психолого-педагогічної характеристики №46/14 від 30.06.2016 року, рішення ЛКК від 10 липня 2013 року, і це також встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року, неповнолітній ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом підгрупи «А», яка потребує постійного стороннього догляду та додаткових витрат на його утримання і лікування (а.с.88-95).

Відповідно до посвідчення серії ААБ № 037705, виданого 07 червня 2012 року, ОСОБА_6 є опікуном дитини-інваліда ОСОБА_7 (а.с.87).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 грудня 2012 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 березня 2015 року, з урахуванням ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 березня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15.12.2014 року та протягом всього часу проживання позивача з дитиною-інвалідом і опікування нею (а.с.11-16).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 січня 2017 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.12.2016 року і до досягненню дитиною повноліття, тобто до 27.03.2034 року включно (а.с.8,62).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 січня 2017 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 21.12.2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку (а.с.9,64).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного права.

Так, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Як вбачається з матеріалів справи, сімейний стан позивача ОСОБА_4 змінився, а саме, 12 вересня 2015 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та 27 березня 2016 року від цього шлюбу народився син - ОСОБА_9

Проте посилання позивача на погіршення його матеріального стану суд вважає неспроможними з наступних підстав.

Як вбачається з приєднаних до справи довідок про утримання з ОСОБА_4 аліментів в березні 2015 року його заробіток складав 2088,02 грн., а в 2017 році його середній заробіток дорівнює 6160,60 грн. (24642,39 : 4 = 6160,60), тобто збільшилася майже втричі (а.с.7,83-86).

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 на те, що сумарний розмір стягуємих з нього аліментів перевищую максимальний розмір, визначений ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Так, відповідно до частини третьої згаданої статті, яка кореспондується із ст.128 КЗпП України, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Як встановлено судом, за рішеннями суду від 04 грудня 2012 року та 11 січня 2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стягнуті аліменти на їх утримання в сумарному виразі становлять 27% (1/6 + 1/10) усіх видів його заробітку, що не суперечить діючому законодавству.

З урахуванням аліментів, стягнутих з позивача на тримання його неповнолітніх дітей, сумарний розмір стягуємих аліментів становить 68% (1/4 + 1/6 + 1/6 +1/10) усіх видів його заробітку, що не перевищює максимального розміру аліментів, визначеному діючим законодавством (70%).

Зміни в матеріальному та в сімейному стані позивача були враховані при ухваленні рішень Апеляційного суду Полтавської області від 10 та 15 травня 2017 року, тому ці обставини не можуть повторно враховуватися судом при розгляді даного позову.

Посилання позивача на те, що його неповнолітні діти та їх матері мають отримувати аліменти в однаковому розмірі на увагу не заслуговують, так як неповнолітній ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом і за станом здоровя потребує додаткових витрат на його утримання, лікування, а відповідач ОСОБА_6 являється опікуном дитини-інваліда, яка не може обходитися без стороннього догляду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що стягнення аліментів на утримання ОСОБА_8 носить тимчасовий характер, а саме, до досягнення неповнолітнім ОСОБА_9 трирічного віку, тому істотно не впливає на матеріальний стан позивача. Тим більше, що останній визнав в судовому засіданні, і це підтверджується приєднаною до справи довідкою про склад сімї, що постійно проживає з дружиною ОСОБА_8 та дитиною ОСОБА_9 за однією адресою (а.с.6). Доказів на підтвердження відсутності у них спільного господарства та бюджету суду не надано.

Також не приймаються судом до уваги, доводи позивача з приводу того, що він несе додаткові витрати по оплаті ТОВ «ОСОБА_5 просто» вартості придбаного ним автомобіля марки «Шевралет Авео», реєстраційний номер ВІ 5815 ВН, так як угоду на його придбання №312686 було укладено позивачем 05 березня 2010 року, тобто ще до ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на користь відповідачки і тому здійснення відповідних виплат не погіршує матеріальне становище позивача.

Підсумовуючи викладене, виходячи з положень ст.ст.182, 192 СК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача ОСОБА_4, тому в задоволенні його позову необхідно відмовити.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.192 СК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комсомольський міський суд. протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя В.В. Крикливий