№ 336/4713/17
пр. № 6/336/221/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Суркової В.П., при секретарі Прохоровій О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 року державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, в якому вказано, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_3 А,О., ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менш неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 09.03.2005 року і до повноліття дитини. Посилаючись на те, що на виклики державного виконавця боржник ОСОБА_2 не з'являється, має заборгованість у розмірі 44027,11 грн., тобто ухиляється від виконання рішення суду, просить про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

В судовому засіданні державний виконавець Логвін О.І. підтримав подання, вказуючи, що доказів того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та виклики до відділу державної виконавчої служби немає.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2005 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 26.10.2015 року відкрите виконавче провадження з виконання цього рішення суду.

Яким чином вказане виконавче провадження опинилось у Шевченківському відділі ДВС встановити не виявляється можливим, адже будь-яких документів про це до подання не надано.

Також суду не надано будь-якого підтвердження того, що боржник ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, йому в установленому порядку направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження або він в установленому чинним законодавством порядку викликався до органу ДВС, оскільки до подання не надано жодного письмового підтвердження того, що державним виконавцем виклики боржнику направлялись поштою чи передавались особисто.

Із подання державного виконавця вбачається, що воно обґрунтоване тим, що боржником ігноруються виклики до ВДВС з посиланням на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзд в Україну громадян України», ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, зазначені норми права не врегульовують питання щодо повноважень державного виконавця на звернення до суду під час примусового виконання рішення суду з поданням про обмеження боржників у праві виїзду за межі України і порядок вирішення такого подання.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ч. .2 п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів..

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду законом не передбачені.

Звертаючись же із поданням до суду державний виконавець зазначив, що підставою такого звернення є наявність невиконаних зобовязань боржником, покладених на нього судовим рішенням.

Однак законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державним виконавцем констатовано лише факт наявності у боржника заборгованості. У матеріалах справи відсутні докази того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження, постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Проте, в матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник був повідомлений про вчинення виконавчих дій та викликався до виконавчої служби і ухилився від сплати боргу.

Згідно приписів Інструкції «З організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 N 512/5 від 02.04.2012 року, про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду виконавець повідомляє боржника.

Проте доказів на підтвердження зазначеного ДВС не надано.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не вчинені в повному обсягу дії з виконання судового рішення, не підтверджено підставність здійснення виконавчих дій саме Шевченківським ВДВС, не доведено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду чи взагалі знає про наявність виконавчого провадження, тож законних підстав для задоволення подання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 208, 377-1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

Суддя В.П. Суркова