ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом, який в процесі розгляду справи було уточнено, до ОСОБА_3 про припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він проживає у житловому будинку № 26 по вул. Джерельній (бувша ОСОБА_4) у м. Фастові, який розташований на земельній ділянці площею 0,0549 га. По сусідству з ним в житловому будинку № 24 по вул. Джерельна в м. Фастові проживає ОСОБА_5 відповідач по справі, яка є суміжним землекористувачем земельної ділянки. В квітні 2017 року ОСОБА_3 безпричинно, умисно обірвала та зіпсувала огорожу з сітки та пошкодила частину паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів розміром 1,6 м.*1,7 м. кожний, який позивачем за власні кошти придбаний та встановлений на межі розподілу земельних ділянок сторін у відповідності до технічної документації, який перешкоджає безперешкодному доступу до обох суміжних земельних ділянок та забезпечує надійність дотримання правил добросусідства. З приводу вказаних подій позивач звертався до правоохоронних органів із заявою на неправомірні дії відповідача, і за результатами розгляду надано висновок, яким розяснено право звертатися до суду для вирішення питання землевпорядкування та визначення меж власних земельних ділянок з сусідами.Також правоохоронними органами з ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда під час якої розяснено діюче законодавство України, попередження про недопущення вчинення антигромадської поведінки. Крім цього, факт обірваної, зіпсованої огорожі з сітки та пошкодження частини паркану встановлено під час обстеження депутатом Фастівської міської ради Київської області ОСОБА_6 за результатами якого було складено відповідний акт від 10.05.2017 року. Внаслідок пошкодженої частини паркана позивачу завдана матеріальна шкода в сумі 1443,23 грн., що підтверджується висновком спеціаліста та нанесена цим самим моральна шкода, яка повязана з додатковими фізичними та моральними зусиллями: у поїздках до місцевої поліції, пошуку експерта, поїздках до нього та його поїздка до місця завдання шкоди та для відновлення попереднього становища, яку позивач оцінює у 6400 грн.

На підставі викладеного просив зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні його земельної ділянки шляхом відновлення огорожі з сітки та відновити частину паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів, зобовязати припинити незаконні дії щодо псування паркану, огорожі з сітки та заборонити в подальшому не чинити їх псування, зобовязати припинити порушення правил добросусідства, стягнути на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1443 грн. 23 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 6400 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що дійсно мав місце випадок, коли вона зняла за допомогою інструментів огорожу з сітки, яка встановлена ОСОБА_1, оскільки вважає встановлення цією огорожі здійснено з порушенням меж земельних ділянок сусідніхземлекористувачів, тобто ця огорожа встановлена на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні її родини.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

З положень ст. ст. 152, 153 ЗК України вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянки і відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право приватної власності від 17 серпня 1976 року та державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 листопада 2010 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0549 га, яка розташованапо вул. С.Лазо, будинок 26 в м. Фастів Київської області.

Як встановлено в судовому засіданні під час розгляду справи, відповідачка є користувачем житлового будинку, розташованого по вул. С.Лазо, будинок 24 в м. Фастів Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка під зазначеним житловим будинком межує з земельною ділянкою під належним позивачу житловим будинком №26, розташованим по вул. С.Лазо.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не є власником будинку № 24, тому у спірних правовідносинах виступає землекористувачем земельної ділянки під житловим будинком №24 по вул. С.Лазо в м. Фастів.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням ОСОБА_1 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, зокрема погоджені зовнішні межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами (а.с.131).

Позивачем на межі земельної ділянки площею 0,0549 га встановлені огорожа з сітки на та паркан із стальних профільованих листів. Факт наявності огорожі з сітки на межі вказаних земельних ділянок та паркану із стальних профільованих листів сторонами не оспорюється, а тому суд вважає його встановленим в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях відповідача ознак здійснення перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою, суд виходить з наступного.

22 квітня 2017 року ОСОБА_3 зняла з паркану сітку, яка була встановлена сусідам родиною ОСОБА_1, яку поклала на межу між сусідами.

23.04.2017 року позивач з дружиною виявили зазначене пошкодження, про що повідомили Фастівське відділення поліції ГУ НП України у Київській області. Так, відповідно до матеріалів перевірки (а.с.86-95), опитана про обставини події 22.04.2017 року ОСОБА_3 підтвердила факт зняття нею паркану сітки.

Крім того, позивач стверджує про здійснення відповідачем пошкодження частини паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів, на підтвердження чого надає акт обстеження матеріально-побутових умов гр.ОСОБА_1 від 10.05.2017 року(а.с.12).

Відповідач, в свою чергу, пояснила, що дійсно вона зняла за допомогою інструментів огорожу з сітки, поклавши її на земельну ділянку позивача, однак категорично заперечила факт пошкодження нею частини паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожнастороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі поясненьсторін,третіх осіб, їхніхпредставників, допитаних яксвідків, показань свідків,письмових доказів,речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,висновків експертів.

Обставини зняття ОСОБА_3 огорожі з сітки підтверджуються також оглянутим у судовому засіданні відеозаписами з камер спостереження від 22.04.2017 р.

За таких обставин суд вважає, що позивачем належними доказами доведено вчинення відповідачкою певних перешкод у здійсненні позивачем свого права власності та землекористування, чим порушує охоронювані законом права та інтереси останнього, тому відповідачку слід зобов`язати усунути такі перешкоди шляхом зобов`язання відновити огорожу з сітки, яка знаходилась на належній ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,0549 га, за адресою: вул. С.Лазо, будинок 26 в м. Фастів Київської області.

В ході судового розгляду, з метою сприяння всебічного і повного зясування обставин справи, суд розяснював відповідачу її право щодо подання доказів та право на звернення до суду із зустрічною позовною заявою /оскільки відповідач наполягала на порушені позивачем меж земельних ділянок/ та, сприяючи здійсненню процесуальних прав сторін розяснював право заявити клопотання про призначення експертизи.

При цьому відповідач, не дивлячись на роз'яснення наслідків вчинення чи не вчинення процесуальних дій, не скористалася своїм процесуальним правом, не надала доказів на обґрунтування своєї позиції. Не можуть слугувати належним доказом порушення позивачем межі земельних ділянок лише усні посилання на це відповідача. Оскільки суд не є спеціалістом у сфері містобудівної діяльності, а клопотання про проведення відповідної судової експертизи відповідачем під час розгляду справи не заявлялося, суд приходить до висновку про недоведеність посилань відповідача на наявність порушення позивачем межі її земельної ділянки.

Водночас, позивачем не доведено та судом не встановленопошкодження ОСОБА_3 частини паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів.

Суд не приймає акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.05.2017 року, складений депутатом Фастівської міської ради, як доказ на підтвердження вказаної обставини, оскільки зазначеним актом лише зафіксований за результатом огляду факт пошкодження профнастилу (3 листи розміром 1,6*1,7 м) та містить даних про те, що саме відповідач пошкодила цей паркан.

Крім того, позивач не приймає посилань позивача на обґрунтування своєї позиції доводів про те, що лише відповідачка могла та була зацікавлена у пошкодженні паркану, оскільки це є лише припущеннями з боку позивача, на яких не може ґрунтуватись доказування.

При цьому жодним доказом не підтверджена вчинення відповідачкою протиправних дійта вина саме ОСОБА_3 у заподіянні пошкодження паркану. Крім того, жодним доказом не підтверджений первинний стан цього паркану, що не дає змогу достовірно пересвідчитись, що пошкодження взагалі мало місце.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні вимог щодо зобовязання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення частини паркану з 3-х облицьованих стальних профільованих листів та зобовязання припинити незаконні дії щодо псування паркану, у звязку з їх недоведеністю.

Суд також відмовляє у задоволені вимог про зобовязання заборонити відповідачу в подальшому не чинити псування майна, оскільки захисту в судовому порядку підлягають порушені права, а не можливість їх порушення у подальшому, тобто на майбутнє.

Вирішуючи питання по суті вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Обґрунтовуючи розмір завданих матеріальних збитків позивач посилається на договірну ціну ремонту огорожі садиби, що складена ТОВ «Фірма «Промгазтехнологія» 04.05.2017 року, яка дорівнює 1433 грн. 23 коп. (а.с.23), при цьому вартість витрат на відновлення металевої огорожі дорівнюють 1152,47 грн., а витрати на установлення металевої огорожі з сітки дорівнюють 280,76 грн.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, відшкодуванню підлягає виключно вартість ремонту металевої огорожі садиби, а вартість роботи за установлення металевої огорожі з сітки в сумі 280,76 грн.не заявляється до відшкодування, оскільки достатнім способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відновити (встановити) огорожу з сітки, яка знаходилась на належній ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,0549 га, за адресою: вул. С.Лазо, будинок 26 в м. Фастів Київської області.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв'язок.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки в ході розгляду справи не встановлено, а позивачем не доведений факт протиправної поведінки та вини ОСОБА_3 у пошкоджені частини паркана з 3-х облицьованих стальних профільованих листів, тому підстави для відшкодування майнової шкоди в даному випадку відсутні.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 6400,00 гривень, яка повязана з додатковими фізичними та моральними зусиллями: у поїздках до місцевої поліції, пошуку експерта, поїздках до нього та його поїздка до місця завдання шкоди та для відновлення попереднього становища.

Враховуючи, що вимоги позивача стосуються правовідносин по відшкодуванню завданих збитків для відновлення вартості пошкодженого майна, тому виникнення підстав для відшкодування моральної шкоди безпосередньо залежать від доведення причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та заподіяної позивачу шкоду, що частково знайшло підтвердження в межах даного спору.

Суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення відповідачем перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода. При цьому суд враховує поважний вік позивача , зусилля, які він докладає для захисту своїх прав, в тому числі звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 1000 грн., суд вважає розумним, виваженим та справедливим.

Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, Законом України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 1280грн. (640х2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 152, 153Земельного кодексу України, керуючись ст. 4, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0549 га, кадастровий номер :09:010:0138, що розташована по вул.С.Лазо, будинок 26 в м. Фастів Київської області, шляхом відновлення огорожі з сітки.

Зобовязати ОСОБА_3 відновити (встановити) огорожу з сітки, яка знаходилась на належній ОСОБА_1 земельній ділянці площею 0,0549 га, за адресою: вул.С.Лазо, будинок 26 в м. Фастів Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 Геннадіївнина користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Повний текст рішення виготовлений 28 серпня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова