Провадження № 2/522/3967/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

29 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді: Бойчука А. Ю.

при секретарі: Іскрич В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,

В С Т А Н О В И В:

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст. 209, ст.ст. 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук

Справа № 522/22812/14-ц

Провадження № 2/522/3967/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді: Бойчука А. Ю.

при секретарі: Іскрич В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2006 року у загальному розмірі 88 956, 14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становило 1 364 197,03 грн., з яких: кредитна заборгованість - 79 926, 25 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становило 1 225 718, 12 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 9 029, 89 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становило 138 478,91 грн.; пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом а 17.11.2014 року 2000,70 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становило 30 681, 94 грн., посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобов'язань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, а також судового збору у розмірі 3 654, 00 грн.

Під час судового розгляду даної справи з'ясувалося, що 10 серпня 2014 року одна з співвідповідачів, а саме боржниця за кредитним договором ОСОБА_5, померла, свідоцтво про смерть за № НОМЕР_1 (серія № 19062), видане приватною лікарнею «Анталья Медстар», в звязку з чим суд своєю ухвалою допустив у даній справі заміну первісного відповідача ОСОБА_5 на її спадкоємців - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2016 року у справі № 522/12749/15-ц, яке набрало законної сили 24 березня 2016 року, встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_6, опікуном призначено ОСОБА_1, тому суд своєю ухвалою від року залучив до участі у даній справі ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_6, у якості співвідповідача.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» просив розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов, про що подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2, відповідач та представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_1, представники відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2006 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 240 000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладання договору становило 1 212 000,00 грн. на строк користування - 132 місяця тобто на період з 07.09.2006 р. по 07.09.2017 р., із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,2 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені зазначеним договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 07.09.2017 року.

Наданий ОСОБА_5 кредит забезпечений порукою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що 07.09.2014 року р. між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») і вказаними поручителями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договори поруки за № 40154 та № 40220 відповідно.

Відповідно до п. 7.1. згаданого кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті.

Згідно з п.п. 1.3., 1.4. зазначених договорів поруки, поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність кожного поручителя і позичальника є солідарною.

Як вбачається з наданого позивачем суду розрахунку заборгованості, заборгованість позичальника ОСОБА_5 за за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.09.2006 року у загальному розмірі станом на 17.11.2014 року становить 88 956, 14 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становить 1 364 197,03 грн., з яких : кредитна заборгованість - 79 926, 25 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становить 1 225 718, 12 грн. ; заборгованість по процентам за користування кредитом 9 029, 89 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становить 138 478,91 грн.; пеня за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом а 17.11.2014 року 2000,70 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.11.2014 року становить 30 681, 94 грн.

Судом встановлено, що 10 серпня 2014 року боржниця за кредитним договором відповідачка ОСОБА_5, померла, свідоцтво про смерть за № НОМЕР_1 (серія № 19062), видане приватною лікарнею «Анталья Медстар».

Вирішуючи позовні вимоги позивача до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Спадкоємцями першої черги за законом померлої 10 серпня 2014 року ОСОБА_5 є відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_6, при цьому поручителі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надавали згоди відповідати за нових боржників, а укладений між ними і банком договори поруки за № 40154 та № 40220 відповідно від 07.09.2014 року не містять, як умову, згоду поручителів відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов'язанням.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів справи в якості доказу було надано копію закордонного паспорту з відміткою, яка свідчить, що станом на 07.09.2014 року він не перебував на території держави Україна, тоді як у зазначену дату перебував у Італії.

З огляду на зазначене суд критично оцінює наданий позивачем в якості доказу договір поруки за № 40220 від 07.09.2017 року.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно ч. 1, 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання ; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Крім того, суд враховує, що за ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Отже, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобов'язання чи будь-якої іншої особи, покладення на нього такого обов'язку є неправомірним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до поручителів суд, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, керується правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у його постанові від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12, відповідно до яких звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права. Аналогічні висновки щодо цього питання містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах: від 21 травня 2012 р. у справі № 6-18цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-20цс11.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поручителі за кредитним договором - неодноразово у своїх запереченнях наголошували про припинення зобовязання за договорами поруки у звязку із переведенням боргу за кредитним договором на інших осіб правонаступників померлої боржниці за кредитним договором ОСОБА_5 на ОСОБА_4, ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_6, за яких поручителі не поручалися як за нових боржників, а позивач не здійснив жодних дій, які б свідчили суду про невизнання кредитором права поручителів, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, на припинення зобовязання за договором поруки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Вірішуючи позовні вимоги позивача до ОСОБА_4, ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_6, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч. 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

При цьому, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.

Проте позивач не надав суду розрахунку заборгованості померлої ОСОБА_5 за згаданим кредитним договором на дату її смерті (час відкриття спадщини) - 10 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 85), 21.08.2014 р. позивач отримав заяву відповідача ОСОБА_4, якою останній повідомив банку про те, що позичальник ОСОБА_5 померла 10.08.2014 року, а 18.08.2014 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, було заведено спадкову справу № 03/2014 до майна померлої 10 серпня 2014 року ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Однак відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Проте позивач, в порушення присічних, тобто таких, що не підлягають поновленню з будь-яких причин, лише 27 березня 2015 року звернувся до Шостої Одеської нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців померлої 10 серпня 2014 року ОСОБА_5, яка була переадресована приватному нотаріусу ОСОБА_8 16 квітня 2015 року.

Оскільки позивач пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла 10 серпня 2014 року з порушенням присічних строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, що згідно з частиною ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавляє його права вимоги до цих спадкоємців, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_6, задоволенню не підлягають.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України,суд-, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.А. Бойчук