У Х В А Л А

29 грудня 2017 року

м. Київ

справа № 450/3013/13-ц

провадження № 61-351ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пунктів 11 і 14 розділу XIIIПерехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 5 грудня 2017 року направила до суду касаційної інстанції касаційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що її до судового процесу залучено не було, чим порушено її права та інтереси.

Наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник не надала належних доказів на підтвердження того, коли саме отримала копію рішення апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року, що перешкоджало звернутися до суду із касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження, після отримання копії оскаржуваного рішення.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Подана касаційна скарга також не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявник не сплатила судовий збір, посилаючись на те, що звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що заявник не є позивачем у вказаній вище справі, тому підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не вбачається.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день звернення до суду з касаційною скаргою) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 1 січня 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1 147 грн.

Враховуючи, що ціна позову становить 400 000 грн, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 4 129 грн 20 коп. (3 441 грн * 120%)

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 січня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь