Справа № 310/4686/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування п.8.4 рішення Бердянської міської ради №23 від 20.11.2014р., скасування державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинної споруди (вигрібної ями),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради (відповідач 1) і ОСОБА_6 (відповідач 2) в обґрунтування якого вказує на те, що він та члени його сім'ї ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 13.11.2000 року. З метою обладнання квартири централізованою системою водопостачання, ним 26.01.2010 року були розроблені відповідні технічні умови, у дворі будинку було облаштовано вигрібну яму та проведено відповідні інженерні мережі від квартири до вигрібної ями, які було введено в експлуатацію 26.08.2010р. Про підключення квартири до централізованої мережі водопостачання було складено акт. В подальшому його син звертався до Бердянської міської ради з проханням виділити у дворі їх будинку земельну ділянку площею 0,0034га для будівництва гаражу. Проте, рішенням міської ради №31 від 22.04.2013 року їм було відмовлено у цьому і рекомендовано здійснити спочатку перенесення вигрібної ями в інше місце. Однак вигрібна яма так і залишилася на своєму місці, вони продовжують нею користуватися до цього часу. На початку 2016 року йому стало відомо, що земельна ділянка, на якій знаходиться його вигрібна яма, була передана у власність ОСОБА_6 на підставі рішення Бердянської міської ради №23 від 20.11.2014 року. Пунктом 8.4 цього рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано у власність ОСОБА_6 для будівництва гаражу земельну ділянку площею 0,0010га за адресою: АДРЕСА_2. На підставі вказаного рішення 09.12.2014 року було проведено державну реєстрацію прав власності відповідача і 10.12.2014 року видано ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Вважає, що вказаними діями відповідача 1 було порушено його право власності на інженерну споруду- вигрібну яму та мережу каналізаційної системи, що веде до неї, оскільки для належного обслуговування вигрібної ями необхідний вільний доступ до неї. При наданні у власність відповідачу 2 спірної земельної ділянки відповідач1 не впевнився в тому, що на вказаній земельній ділянці знаходиться його каналізаційна мережа і вигрібна яма. Крім того вказує на те, що рішення про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва гаражу було прийнято Бердянською міською радою з порушенням вимог ст.ст. 51,60,61 ЗК України. Спірна земельна ділянка знаходиться в межах двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря і відноситься до земель рекреаційного і природоохоронного призначення. Проектна документація із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки була затверджена рішенням Бердянської міської ради без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, як це передбачено ст..9 ч.1 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації». Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача 1 було винесено незаконне рішення, яке підлягає скасуванню в частині, що суперечить закону і порушує його право власності. Відповідно підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем 2 на земельну ділянку, який внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і видане відповідачу на підставі цього свідоцтво про право власності. Просить позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_6 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про захист права власності. В обґрунтування зустрічного позову вказує на те, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,1га по АДРЕСА_2, яка надана їй для будівництва індивідуального гаражу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.12.2014 року. На цій земельній ділянці розташована вигрібна яма, яка побудована відповідачем і відповідно до приписів ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом, оскільки збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без належного дозволу і належно затвердженого проекту. З наданого відповідачем Проекту водопостачання та каналізації кв.АДРЕСА_1 вбачається, що при улаштуванні каналізації проектувальник керувався «СНиП 2.04.02.-84 Канализация. Наружные сети и сооружения», яких взагалі не існує. Як видно з копії Проекту ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» надало ОСОБА_1 технічні умови на прокладення водопроводу до квартири, і не надавало технічні умови на випуск каналізації. Таким чином, Проект, який було розроблено КП «Архітектурно-планувальне бюро» БМР, був погоджений тільки в частині водопровідного вводу до квартири відповідача. Вказаний проект, в порушення вимог ЗУ « Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» не був погоджений санепідемслужбою. Вигрібна яма була збудована з порушенням будівельних норм і правил, а саме пункту 3.25б*ДБН 360-92 в редакції 01.03.2010р. в якому зазначено, що обладнання внутрішньодомової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється. А також з порушенням вимог ст.88 Водного кодексу України, в межах двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря. Просить суд усунути їй перешкоди у здійснені права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 шляхом знесення самочинної споруди (вигрібної ями), побудованої ОСОБА_1, стягнути судові витрати 8320,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просять відмовити. Суду додатково пояснили, що ОСОБА_1 проживає разом із сім'єю в квартирі АДРЕСА_1. Будинок не був обладнаний централізованою системою водопостачання і водовідведення, тому у січні 2010 році позивач отримав в ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» технічні умови на розроблення Проекту водопостачання і водовідведення до його квартири. Проект був розроблений КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради і погоджений з відповідними установами. Вказаним проектом було передбачено відведення стічних вод у вигрібну яму. У серпні 2010 року адмінвідділ Бердянського міськвиконкому видав йому ордер на проведення робіт з влаштування водопровідної мережі у дворі будинку АДРЕСА_1. У серпні 2010 року був складений акт на підключення квартири до міської водопровідної мережі. Згодом, його син ОСОБА_8 звернувся до Бердянської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у дворі їх будинку для будівництва гаражу. У лютому 2013 року на засіданні постійної комісії з питань архітектури, містобудування та регулювання земельних відносин ОСОБА_8 було відмовлено у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і рекомендовано спочатку здійснити перенесення каналізації в інше місце. На засіданні цієї ж комісії також було відмовлено і ОСОБА_6 у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у дворі житлового будинку АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу. Однак, влітку 2016 року йому стало відомо, що незважаючи на рішення постійної комісії, Бердянська міська рада прийняла рішення №23 від 20.11.2014 року, яким затвердила проект відведення земельної ділянки та передала у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0100 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. На земельній ділянці, яка передана у власність ОСОБА_6, знаходиться його вигрібна яма, яка була побудована ним у 2010 році і якою він користується зараз. Вважає, що внаслідок прийняття рішення Бердянською міською радою №23 від 20.11.2014 року було порушено його права, як власника і користувача інженерної споруди- вигрібної ями.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_4 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що вигрібна яма була збудована позивачем без відповідного проекту і дозволу на земельній ділянці, яка йому не відводилася у встановленому законом порядку, а тому ця вигрібна яма є самочинним будівництвом. Крім того вона була збудована без дотримання санітарних норм і правил в межах двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 підтримує. Суду пояснив, що відповідач у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,0100га за адресою: АДРЕСА_2, яка була надана їй для будівництва індивідуального гаражу. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений відповідними організаціями і затверджений Бердянською міською радою. Однак на вказаній земельній ділянці знаходиться самочинно збудована ОСОБА_1 вигрібна яма, що є перешкодою у здійсненні відповідачем права власності на земельну ділянку. Вказує на те, що позивач збудував вигрібну яму без належно розробленого і затвердженого Проекту водовідведення. Оскільки вигрібна яма є самочинною спорудою, то ОСОБА_1 не набув у встановленому законом порядку право власності на неї. Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про захист права власності не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні його позову і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6

Представник Бердянської міської ради ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечує. В обґрунтування заперечень вказує на те, що рішення Бердянської міської ради №23 від 20.11.2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0100га за адресою АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу було прийнято з дотриманням вимог Земельного законодавства. У позивача відсутнє право на звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач не набув у встановленому законом порядку право власності на збудовану ним вигрібну яму, яка вважається самочинним будівництвом, відповідно до ст. 376 ЦК України. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127, вигрібна яма - це господарська (присадибна) споруда, яка є різновидом земельних поліпшень та призначена для виконання спеціальних технічних функцій і підлягає обов'язковій технічній інвентаризації. Позивач не набув право власності на вказану господарську споруду, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на неї, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відсутність права власності позивача на вигрібну яму свідчить про безпідставність позовних вимог, які обгрунтовуються порушенням такого права та необхідністю його захисту в порядку ст. 16 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.11.2000 року (а.с.12). Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Право власності на квартиру зареєстровано Бердянським підприємством з технічної інвентаризації 13.11.2000р. у реєстровій книзі за №д.43 під реєстровим номером 10874.

Під будівництво вказаного будинку на підставі протоколу №6 засідання виконавчого комітету Осипенківської сільської ради депутатів трудящих від 18.02.1953 року (а.с.168) Макіївському сітьовому району «Донбасенерго» була відведена земельна ділянка 1550 кв.м. за рахунок землі садиб по АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 в м. Бердянську для будівництва восьмиквартирного житлового будинку і визначено право загального користування двором садиб АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 між Горжилуправлінням і Макіївським сітьовим районом «Донбасенерго» при загальній площі двору 0,19га.

Згідно довідки Бердянського КПТІ від 20.06.2008р. будинок АДРЕСА_1 було перенумеровано на АДРЕСА_1 згідно з рішенням виконкому міської ради трудящих від 16.03.1977р. №92 «Об упорядочении нумерации домостроений и найменований улиц города Бердянска».

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, який виготовлений Бердянським підприємством з технічної інвентаризації станом на 24.10.2000 р. квартира на той час була обладнана тільки газопостачанням, центральним опаленням і електроосвітленням (а.с.13). Будинок АДРЕСА_1 на той час до централізованої міської системи водопостачання і водовідведення не був підключений.

26.01.2010 року ОСОБА_1 отримав в ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» Технічні умови №5 на водопостачання до квартири АДРЕСА_1. Згідно Технічних умов Проект водопроводу і каналізації надається для погодження в ПТО ТОВ «Чиста вода-Бердянськ» (а.с.152).

На підставі отриманих Технічних умов Комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради був розроблений проект водопостачання і каналізації квартири, який був погоджений ТОВ «Чиста вода-Бердянськ», КП «Житлосервіс-2А» Бердянської міської ради (а.с.155-159). В Проекті зокрема вказано, що відведення стоків здійснюється в запроектований вигріб, конструкція якого додається, і окремо додається специфікація спорудження вигрібу у дворі будинку (а.с.159).

КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради під час розробки проекту водопостачання і каналізації квартири позивача керувалися, зокрема,«СНиП 2.04.02.-84 Канализация. Наружные сети и сооружения», які були прийняті 01.01.1984 року і були чинними на час розробки проекту ( були скасовані 01.01.2014 року).

19.08.2010 року ОСОБА_1 було видано Ордер НОМЕР_4 на виконання робіт з прокладення водопроводу, з риттям траншеї ( котловану) по АДРЕСА_1 (а.с.149).

26.08.2010 року був складений акт про підключення квартири до міської водопровідної мережі (а.с.151).

Таким чином, судом встановлено, що вигрібна яма була споруджена позивачем на підставі розробленого і погодженого проекту у дворі загального користування будинку АДРЕСА_1.

Що стосується доводів представників позивача про те, що вигрібна яма є самочинною спорудою, то вони є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки вигрібна яма була збудована позивачем для обслуговування (водовідведення) квартири №7 в якій проживає позивач із сім'єю, і яка перебуває в їх спільній власності, то ця споруда, відповідно до ст. 186 ЦК України, є приналежністю головної речі - квартири №7, і наслідує її долю. Тобто, окремої реєстрації права власності на цю споруду не вимагається.

Відповідно до розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року №127, зведення на земельній ділянці вигрібної ями не належить до самочинного будівництва, але ця споруда підлягає обов'язковій технічній інвентаризації у разі проведення такої.

Суд приймає до уваги, що вигрібна яма була збудована позивачем у дворі будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка була виділена в загальне користування рішенням виконкому Осипенківської сільської ради №6 від 18.02.1953 року.

Судом також встановлено, що рішенням Бердянської міської ради №7 від 26.08.2010 року ОСОБА_6, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4, було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100га, розташованої по АДРЕСА_1 (у дворі) для будівництва індивідуального гаражу (а.с.82).

У 2012 році ОСОБА_6 був розроблений проект землеустрою (а.с.78-97), який у лютому 2013 року був поданий на розгляд постійної комісії з питань архітектури, містобудування та регулювання земельних відносин Бердянської міської ради. Згідно з пунктом 10 протоколу постійної комісії №74 від 12.02.2013 року (а.с.6) ОСОБА_6 було відмовлено у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у дворі житлового будинку АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу.

Пунктом 9 цього ж рішення також було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у дворі будинку АДРЕСА_1 для будівництва гаражу ОСОБА_8

Однак, не зважаючи на те, що постійною комісією з питань архітектури, містобудування та регулювання земельних відносин Бердянської міської ради 12.02.2013 року було відмовлено ОСОБА_6 у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Бердянська міська рада 20.11.2014р. приймає рішення №23 від "Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам" (а.с.4), яким затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передає у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу.

Разом з цим, як вбачається з листа міжрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління держгеокадастру у Запорізькій області від 19.08.2017 року (а.с.164) станом на 2017 рік проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 відсутній в місцевому фонді документацій.

Таким чином, Бердянською міською радою було винесено рішення №23 від 20.11.2014р. про затвердження не існуючого і не затвердженого постійною комісією з питань архітектури, містобудування та регулювання земельних відносин проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 6 статті 116 ЗК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною 7 цієї ж статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 9 статті 116 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

Згідно із частиною 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд визнає, що п.8.4 спірного рішення №23 від 20.11.2014 року прийнятий Бердянською міською радою з порушенням норм земельного та цивільного законодавства і порушує права власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, тому позовні вимоги про визнання цього пункту рішення незаконним та про його скасування підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає рогляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Оскільки право власності на спірну земельну ділянку набуто відповідачем ОСОБА_6 внаслідок прийняття Бердянською міською радою незаконного рішення, то вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку і свідоцтва про право власності є похідними від основних позовних вимог позивача, а тому підлягають задоволенню.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом знесення самочинної споруди - вигрібної ями, побудованої ОСОБА_1 необхідно відмовити, за його безпідставністю.

Доводи позивача і відповідача про те, що вигрібна яма позивача і передана у власність відповідача спірна земельна ділянка знаходяться в межах двокілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря, що є порушенням вимог Водного і Земельного кодексів України, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки ґрунтувалися виключно на припущеннях сторін і не були підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів Бердянської міської ради і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320,00 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. 13,14 Конституції України, ст. ст. 19, 76-81, 141, 223, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 328,391,393 ЦК України, ст. ст.12,116,186,186-1 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.8.4 рішення Бердянської міської ради №23 від 20.11.2014р. "Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу.

Скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) на земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка була здійснена 09.12.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області.

Скасувати свідоцтво про право власності від 10.12.2014 року індексний номер 30786839, видане ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) на земельну ділянку площею 0,0100 га (кадастровий номер НОМЕР_3), розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинної споруди (вигрібної ями) відмовити.

Стягнути з Бердянської міської ради Запорізької області (), ОСОБА_6(РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати по 320,00 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. П. Прінь