Справа №568/1032/16-ц
21 грудня 2017 р. м.Радивилів Рівненської області
Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:
суддя Мельник Д.В.,
секретар судового засідання Єрмійчук Я.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення,-
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь матеріальної шкоди в розмірі 11 954 гривні 40 копійок та моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 в позовній заяві вказала, що постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, 23.07.2016 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем в місті Радивилів Рівненської області, допустив наїзд на металеву огорожу житлового будинку ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, домогосподарству громадянки ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода, а саме пошкоджено металеву огорожу, погнута металева сітка житлового будинку та пошкоджено фруктове дерево. Також, позивачка вважає, що внаслідок діянь ОСОБА_2 їй була спричинена психологічна травма і вона була змушена лікуватися. На лікування ОСОБА_1 витратила 1 411 гривень 40 копійок. Крім того, ОСОБА_1 просить стянути з ОСОБА_2 спричинену їй моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень та понесені нею судові витрати по справі.
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.29).
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Судом не встановлено зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2Ю.(а.с.18).
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи по суті 28.11.2017 року та 21.12.2017 року не зявився. Про місце, час та дату розгляду справи ОСОБА_2 був повідомлений належним чином. Так, у відповідності до ч.ч.9,11 ст. 128 ЦПК України, відповідач був викликаний до суду телефонограмою та повідомлений відповідним оголошенням в засобах масової інформації (а.с.24,28).
Згідно ч.10 ст.130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку визначеному цим Кодексом.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не зявився в судове засідання без повідомлення причин, був повідомлений належним чином про час дату та місце розгляду справи та не подав відзив на позов. Позивачка ОСОБА_1 не зверталася до суду із запереченнями проти заочного розгляду справи. Керуючись нормами ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність заочного розгляду справи.
Зясувавши обставини справи та дослідивши докази по ній, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Так, у відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.07.2016 року, під час проведення досудового розслідування встановлено, що 23.07.2016 року о 04.00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем в місті Радивилів Рівненської області, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, допустив наїзд на металеву огорожу, металеву сітку та дерево житлового будинку №8 по вулиці Почаївській, який належить ОСОБА_1В.(а.с.6).
Відповідно до постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року, відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна. В описовій частині даної постанови встановлено, що 23.07.2016 року о 04.00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем в місті Радивилів Рівненської області, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, допустив наїзд на металеву огорожу будинку та дерево, внаслідок чого автомобіль, огорожа та дерево зазнали механічних пошкоджень(а.с.9). Судом не було досліджено доказів, які б свідчили про скасування чи зміну даної постанови.
За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Вважаючи на викладене, суд робить висновок про те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 була спричинена майнова шкода у вигляді пошкодження належного їй майна на загальну суму 6 553 гривні. Дані обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими документами, а саме локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1-1 від 28.09.2016 року та товарним чеком №16 від 26.09.2016 року (а.с.11-13).
Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої адміністративним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 6 553 гривні.
Також, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 3 000 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка їй завдала, за наявності її вини.
Винність ОСОБА_2 у протиправному заподіянні ОСОБА_1 моральної шкоди, встановлена постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна(а.с.6-9).
Так, відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням чи знищенням її майна.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 гривень, суд керується нормами ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України про те, що даний розмір визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 23.07.2016 року о 04.00 годині в місті Радивилів Рівненської області було порушено звичний порядок життя ОСОБА_1 та її спокій в належному їй житловому будинку (а.с. 6-9).
Діями ОСОБА_2 громадянці ОСОБА_1 були спричинені душевні страждання. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивачкою ОСОБА_1 не було надано інших належних доказів, які б підтверджували причинний зв'язок між протиправними діями ОСОБА_2 та будь-якими негативними змінами у її фізичному стані. У відповідності до ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд визнає неналежним доказом для підтвердження заявлених вимог надану позивачкою ОСОБА_1 письмову накладну №54 від 27.08.2016 року щодо купівлі нею медичних препаратів.
Враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 3 000 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1, суд бере до уваги встановлені в судовому засіданні і інші обставини, які мають істотне значення. Так, спричинені позивачці відповідачем душевні страждання є тривалими та обумовлені відмовою ОСОБА_2 в добровільному порядку усунути спричинену ним шкоду.
Відповідно до норм ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачкою ОСОБА_1 були понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (а.с.1, 26, 27).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 23, 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 258, 265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення задовільнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 553( шість тисяч пятсот пятдесят три) гривні матеріальної шкоди, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, заподіяної вчиненням адміністративного правопорушення
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені нею судові витрати по справі у розмірі 381 (триста вісімдесят одна) гривня.
Заочне рішення може бути переглянуте Радивилівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д.В.Мельник