РІШЕННЯ

Іменем України

16.08.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про визначення способу участі батька у вихованні сина

та зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про визнання місця проживання дитини та визначення часу батькові побачень з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні сина, а саме: почергово з ОСОБА_2 неділя з 20.00год до 20.00 наступної неділі, з метою оздоровлення для можливості проведення спільного відпочинку літній період: з 10 серпня до 24 серпня включно, у зимовий період: з 01 січня до 14 січня включно

26 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги і просив суд: визначити спосіб участі батька у вихованні сина шляхом, визначення годин зустрічей ОСОБА_1 з сином, ОСОБА_3:

-перший та третій тиждень місяця з 09.00 год. понеділка до 09.00 год. наступного понеділка,

-пятий тиждень місяця з 09.00 год. понеділка до 09.00 од. наступного понеділка почергово з матірю - ОСОБА_2.

-З метою оздоровлення, для можливості проведення спільного відпочинку літній період: з 10 серпня до 24 серпня включно, у зимовий період: з 01 січня до 14 січня включно.

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що 12.08.2014 року рішенням Франківського районного суду м. Львова між ним та відповідачкою було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу, дитина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати з матірю, ОСОБА_2, котра одразу ж після розлучення почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з сином. 04.09.2015 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради було винесене розпорядження №444 про встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1, саме:

-Перші та треті вихідні дні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі;

-Щовівторка з 18.00 год. до 9.00 середи;

-Пяті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі почергово з матірю.

Однак з 16.08.2016 року відповідач ОСОБА_2 відмовляється виконувати вказане розпорядження та забороняє йому в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задоволити.

28.04.2017 року відповідач ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення часу побачень з дитиною, а саме: призначити час побачень ОСОБА_1 з ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадських місцях у присутності матері дитини ОСОБА_2 та у присутності представника Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, за бажанням дитини та при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини, щосуботи з 10 год. до 12 год.

05.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення позовних вимог у якій вона просила суд:

-визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_2;

-призначити час побачень ОСОБА_1 з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадських місцях у присутності матері дитини ОСОБА_2 та у присутності представника Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, виключно за бажанням дитини та при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини, щосуботи з 10 год. до 12 год.

Відповідач ОСОБА_2 свої вимоги мотивує тим, що вона не заперечувала проти побачень ОСОБА_1 з сином відповідно до встановленого графіку. Однак, після встановлення часу побачень ОСОБА_1 з дитиною відповідно до Розпорядження Франківської районної адміністрації від 04.09.2015 року він приходив на побачення не тільки у встановлений час, але і в інші дні та години, поводив себе неадекватно та агресивно, гримав у двері квартири, у грубій формі вимагав дати йому сина, ображав її та її маму, погрожував фізичною розправою, і навіть зявлявся на побачення з дитиною з вогнепальною зброєю. Від такої поведінки батька син завжди лякався, боявся виходити, вночі не міг заснути, скаржився на погані сни. Крім цього, ОСОБА_1 забрав сина на один день згідно графіку і повернув його лише через місяць та виключив телефони. Коли до нього додзвонились він був на морі з сином та нареченою, були вони там 8-10 днів, решту часу він залишав дитину з різними людьми друзями та переховувався від неї з сином. Крім цього, неодноразово силою забирав дитину з садочка, хотів дитину викрасти, проводив себе агресивно, неадекватно по відношенню до неї та її мати, неодноразово він їх бив у присутності дитини. З приводу протиправної поведінки ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами у поліцію та у службу у справах дітей Франківської районної адміністрації, а тому просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у первісному позові ТА . Просить первісний позов задоволити. Проти зустрічного позову заперечує з підстав викладених у письмових запереченнях на зустрічну позовну заяву, оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовляється виконувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та забороняє йому в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому його права та інтереси як батька порушення, а тому в зустрічному позові просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засідання проти позову заперечили, зустрічний позов підтримали з підстав того, що справа стосується прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який у свої сім років не має можливості самостійно захисти свої права та інтереси, а тому у даному випадку необхідно врахувати його вік, графік навчання та відпочинку дитини. Дитина навчається у другому класі, із вихованням та навчанням дитини допомагає мати відповідача, бабуся дитини ОСОБА_4, яка забирає дитину зі школи, готує йому їсти та відводить на навчальні гуртки. Висновок Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розяснення спору стосовно способів участі батька у вихованні малолітнього сина заперечують, оскільки батько дитини не належним чином виконував попереднє розпорядження Франківської районної адміністрації та були випадки коли він забирав дитину на ночівлю та не повертав більше як місяць, що призводило до стресів та переживань дитини так як він не знав коли він повернеться до мами і де буде ночувати, якщо його забере батько. Крім цього, неодноразово позивач силою забирав дитину з садочка, хотів дитину викрасти, проводив себе агресивно, неадекватно. З приводу протиправної поведінки ОСОБА_1 неодноразово відповідач зверталася із заявами у поліцію та у службу у справах дітей Франківської районної адміністрації Просять зустрічний позов задовольнити, а первісному відмовити за безпідставністю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської області у судовому засіданні 14.08.2017 року підтримала поданий суду висновок відповідно до якого Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне:

1.Батькові дитини ОСОБА_1, брати участь у вихованні дитини шляхом зустрічей:

-У перші та треті вихідні місяця з 10год. 00хв. суботи до 20год.00хв. неділі;

-Пяті вихідні місяця з 10год. 00 хв. суботи до 20год. 00 хв. неділі почергово з матірю малолітнього ОСОБА_2;

-2 тижні під час літніх канікул дитини, а саме: з 10 до 24 серпня;

2.Матері дитини ОСОБА_2, не перешкоджати батькові ОСОБА_1, брати участь у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, піклуватися про здоровя дитини, його фізичний духовний та моральний розвиток, а також бачити та спілкуватися з дитиною.

А тому просила первісний а зустрічний позов задовольнити частково з врахуванням їхнього висновку та інтересів дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської області у судове засідання 16.08.2017 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що коли її внуку ОСОБА_3 виповнилося 1 рік та 3 місяці вона почала здійснювати за ним догляд, оскільки донька ОСОБА_2 була змушена вийти на роботу, а батько дитини також працював. Внук проживав з нею спершу у м. Буськ, а потім вона переїхала до Львова до доньки, де проживала спершу на АДРЕСА_1, а після того коли її донька вирішила розлучитися із чоловіком вони переїхали на вул. В. Великого 13/33 де зараз проживають. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, навіть у присутності дитини, переслідував її з внуком по дорозі до школи і назад. Одного дня, перестрів її з внуком біля дверей квартири, вдарив у потилицю, внаслідок чого вона впала на дитину. ОСОБА_1 намагався викрасти внука, проте вона схопила його за ноги і він не зміг втекти з дитиною. За словами ОСОБА_6 вона забирає дитину зі школи, готує їсти внукові, водить на додаткові гуртки та забирає з них, поки мама не повернеться з роботи. Навчанням і вихованням ОСОБА_3 займається його мати ОСОБА_2. Зазначила, що ОСОБА_1 неодноразово порушував графік побачень з сином, був випадок коли він забрав дитину та місяць не повертав. Коли внук приходив після побачень з батьком були проблеми із здоровям, а саме через неналежне харчування. За словами свідка, внук говорив, що тато був у своєї мами, і вона йому дала кашу, яку вони заморозили і потім їли. Дитина лікувалася у Охматдиті із розладом шлунку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є доброю подругою ОСОБА_2, часто буває у неї вдома, їхні діти разом дружать та зазначила, що неодноразово була свідком неадекватної поведінки ОСОБА_1, перший раз коли він розмалював вхідні двері ОСОБА_2 і стояв чекав її біля входу з вимогою, щоб вона віддала сина. Другий випадок був коли ОСОБА_7 була в гостях ОСОБА_2 і подзвонив дзвінок в двері, через камеру спостереження було видно що біля дверей стоїть ОСОБА_1 і показує середній палець та є агресивно налаштованим. У той час у квартирі був син ОСОБА_2, він налякався та знітився і сказав, що «коли вже забереться той тато, я не хочу з ним йти». За словами свідка, ОСОБА_3 є переляканою, стурбованою дитиною, кожен раз коли бачить тата, видно що він його боїться, навіть у присутності тата боїться йти до мами. За словами свідка, вона знає, що ОСОБА_1 забирав сина і цілий місяць не повертав. Мати дитини не мала жодного звязку із сином.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з матір'ю та бабусею ОСОБА_6.

У вересні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про визначення способів його участі у вихованні дитини. 04.09.2015 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради було винесене розпорядження №444 про встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, саме:

-Перші та треті вихідні дні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі;

-Щовівторка з 18.00 год. до 9.00 середи;

-Пяті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі почергово з матірю.

Зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам та спілкування батька з сином.

Позивач за первісним позовом посилається на ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування, проте відповідач цю обставину заперечує, а доказів на їх підтвердження суду не надано.

Водночас з пояснень сторін та їх поведінки в суді, а також показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7М, вбачається, що між сторонами по справі існує тривалий особистісний конфлікт, який посилився після розірвання шлюбу.

Враховуючи, що конфліктні відносини сторін призводять до нерозуміння як батьком, так і матір'ю дитини суті рішення органу опіки та піклування та перешкоджають їм діяти виключно в інтересах дитини, наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав сторін в судовому порядку.

При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 142 СК України зазначає: діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

За приписами статті 3 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Декларації прав дитини).

Частина 2 ст. 155 СК України зазначає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішувати органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки і піклування.

Орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі документів, які стосуються справи.

Висновком органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розвязання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно способів участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.06.2017 року №35-5131 підтверджується за доцільне:

1.Батькові дитини ОСОБА_1, брати участь у вихованні дитини шляхом зустрічей:

-У перші та треті вихідні місяця з 10год. 00хв. суботи до 20год.00хв. неділі;

-Пяті вихідні місяця з 10год. 00 хв. суботи до 20год. 00хв. неділі почергово з матірю малолітнього ОСОБА_2;

-2 тижні під час літніх канікул дитини, а саме: з 10 до 24 серпня;

2.Матері дитини ОСОБА_2, не перешкоджати батькові ОСОБА_1, брати участь у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, піклуватися про здоровя дитини, його фізичний духовний та моральний розвиток, а також бачити та спілкуватися з дитиною.

Враховуючи, що вказаний висновок органу опіки та піклування не повністю повторює позовні вимоги позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, при цьому не містить жодного обґрунтування запропонованого способу спілкування батька з малолітньою дитиною, а також те, що під час розгляду справи представником органу опіки та піклування не обґрунтований запропонований спосіб участі батька у виховані дитини, суд не може повністю погодитися з висновком суду в цій частині.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, посилається на неналежне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, на те, що відповідно до висновку психолога, який є у матеріалах справи дитини переживає стрес при згадці про батька. Також відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом зазначила, що у їхнього сина є переживання, які йому навіяв позивач стосовно того, що мама його залишить і він буде сам з татом, що підтверджується і показами свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Також показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та письмовими доказами у справі підтверджується, що позивач за первісним позовом забирав дитину і не приводив відповідно до графіку встановленого розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.09.2015 року.

Судом встановлено, що з 1 року і 3 місяці догляд за дитиною здійснювала бабуся ОСОБА_6, що не заперечувалося сторонами по справі, яка на даний час допомагає матері дитини виховувати та доглядати ОСОБА_3, а позивач ОСОБА_1 по справі проживає сам та працює з понеділка по пятницю з 09.00год. до 18.00год. та не має можливості самостійно доглядати за дитиною, проте може залучати третіх осіб, сторонніх осіб, про що він зазначив у своїх поясненнях.

Також судом встановлено, що дитини з вересня місяця продовжить навчання у другому класі середній загальноосвітній школі №2 м. Львова. До школи дитину водить та забирає бабуся, також відвідування гуртків забезпечує бабуся, як встановлено у судовому засідання навчанням дитини замається мати.

Тому встановити запропонований позивачем за первісним позовом графі побачень з сином, а саме тиждень у батька та тиждень у матері, на думку суду буде суперечити інтересам дитини та звичному його графіку навчання та відпочинку. Оскільки зважаючи на вік дитини, на її режим харчування та навчання, а позивач за первісним позовом не може цього забезпечити, а для дитини, яка фактично більшу половину свого часу проводить з матірю та бабусею буде стресом у 7 років, якщо доглядати за ним буде стороння особа.

Тому на думку суду побачення ОСОБА_1 повинні відбуватися у вільні від навчання дитини час та у присутності матері в громадських місцях, зважаючи на встановлені судом обставини, що психологічного стану дитину та переживання щодо батька.

Крім того, враховуючи те, що відповідно до Декларації прав дитини думка дитини, яка може її висловити повинна бути врахована, побачення з дитиною повинні відбуватися за бажанням дитини.

На думку суду таке рішення відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини і в той же час не буде істотно порушувати права позивача на спілкування з сином. При регулярних зустрічах, за умови, що вони не будуть супроводжуватися стресами для дитини, хлопчик невдовзі звикне до батька і тоді буде можливість вирішити питання його участі у вихованні дитини в інший спосіб.

Присутність під час спілкування з дитиною матері, неприязні відносини між сторонами та необхідність забезпечення дотримання дитиною режиму харчування та відпочинку виключають можливість щотижневого безперервного спілкування з дитиною, про що просить позивач за первісним позовом.

Визначаючи зазначений спосіб участі позивача у вихованні сина враховує бажання та можливості батька займатися вихованням дитини, інтереси самої дитини, яка є малолітньою, спосіб життя, який склався у родині матері та інтереси самої матері. Час систематичних та періодичних побачень батька з сином визначений судом з урахуванням віку дитини, необхідності дотримання дитиною розпорядку дня, відвідання школи, необхідність підготовки дитини до школи, підготовці уроків, тощо.

Обумовлюючи побачення позивача з дитиною та у присутності матері, суд враховує інтереси як самої дитини та її батьків та стосунків, які склались після розірвання шлюбу у сторін, а тому тривалі побачення у незнайомому місці без присутності матері можуть негативно вплинути на фізичний та психологічний стан дитини.

Щодо позовних вимог позивача та за зустрічним позовом відповідача, на думку суду встановлення двох годин побачень кожної суботи дитини з батьком є недостатнім для того, щоб забезпечити право позивача за первісним позовом активно приймати участь у житті дитини, брати участь у його вихованні та налагодити нормальні відносини та спілкування, а щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матірю ОСОБА_2, суд враховує що відповідачем за зустрічним позовом дана позовна вимога не заперечується, а також не заперечується те, що дитина проживає з матірю, а тому суд вважає, що слід визначити місце проживання ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_2

Слід також звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також на положення ч. 8 ст. 7 СК України: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини…».

Саме ці норми права судом враховувались при вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, та щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною батька

Проте враховуючи те, що дитини постійно проживає з матірю та бабусею, а також те, що з понеділка по пятницю дитина вчиться і єдиним часом для проведення часу з матірю, а також для відпочинку є вихідні дні, враховуючи свідчення свідків щодо забезпечення дитини належним харчуванням та доглядом суд вбачає підстави для встановлення іншого, відмінного від встановленого органом опіки та піклування, графіку спілкування позивача з дитиною, а саме: перша, третя субота місяця з 11.00 год. до 19.00 год. у присутності матері в громадських місцях за домовленістю та за згодою дитини, один тиждень під час літніх канікул з 01 серпня по 15 серпня за згодою дитини без присутності матері з повідомленням матері про місце перебування дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення сторін, свідків, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає необхідним первісний позов та зустрічний позов задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 30, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні сина задовольнити частково.

Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином:

-перша, третя субота місяця з 11.00 год. до 19.00 год. у присутності матері в громадських місцях за домовленістю та за згодою дитини;

-під час літніх канікул з 01 серпня по 15 серпня за згодою дитини без присутності матері з повідомленням матері про місце перебування дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання місця проживання дитини та визначення часу батькові побачень з дитиною задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.