АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3519/17 Справа № 202/6870/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Посунся Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2017 року, посилаюсь на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недослідження доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення в частинні відмови у стягненні матеріальної шкоди незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проживає в квартирі № АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є власником квартири № 25 за вказаною адресою.

31 грудня 2013 року відбулося залиття належної позивачці квартири, що підтвердила відповідачка.

Вказаним залиттям квартири позивачка понесла матеріальні витрати та зазнала моральної шкоди, які вона оцінює в 3500,00 грн. та 6500,00 грн.. відповідно.

Враховуючи визнання відповідачкою факту залиття квартири позивачки, однак, відсутності доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, керуючись ст.ст. 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, районний суд дійшов висновку про недоведеність вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь матеріальної шкоди та відмовив у їх задоволенні. При цьому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначив суму моральної шкоди, що підлягає стягненню в розмірі 2000 грн.

З вказаними висновками районного суду в повній мірі погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано майнову шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Шкодою є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Умовами для покладення на особу обов'язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановленим є факт залиття квартири позивачки.

Відповідачкою визнаний та не заперечувався вказаний факт.

Показаннями свідка ОСОБА_4 підтверджено факт виконання нею ремонтних робіт в квартирі за які їй ОСОБА_2 сплачено кошти у сумі 3500 грн.. Крім того, вказане підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4, в яких остання розписала кошторис виконання ремонтних робіт квартири позички після її затоплення та підтвердила, що допомагала позивачці здійснювати закупку будівельних матеріалів.

При цьому, апеляційний суд не може взяти до уваги квитанції, надані відповідачкою про закупівлю будівельних матеріалів, оскільки вказаний факт заперечувала позивачка, а встановити, що вони дійсно придбавались для ремонту квартири ОСОБА_2 - не можливо, так як квитанції не містять інформації про платника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доведеним факт завдання позивачці матеріальних збитків та приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 3500,00 грн..

Що ж стосується оскаржуваного рішення в частині моральної шкоди, - апеляційний суд вважає рішення в зазначеній частині законним, оскільки визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, - районний суд виходив з засад розумності, виваженості та справедливості, похилого віку і стану здоров'я позивачки та вірно визначив суму моральної шкоди, що підлягає стягненню в розмірі 2000 грн..

Рішення в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 3500, 00 грн..

На підставі ст. 88 ЦПКУ з відповідачки на користь апелянта підлягають стягненню судові витрати в сумі 300,00 грн.

Керуючись ст.ст. 307, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - частково задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2017 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 3500, 00 грн. та судові витрати в сумі 300,00 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь