Провадження №2/760/5553/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 10 701,57 грн. та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 1600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 вересня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/4409526 від 06.09.2014 року. Предметом даного договору була цивільно-правова відповідальність водія, що на законних підставах керує автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1.

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілих осіб страхове відшкодування.

Позивач зазначає, що 21.05.2015 року в м. Києві по вул. Борщагівській, 189, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування, як вказує позивач, він виплатив страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого, згідно розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.102.15.02054 / Vesko14688 від 02.07.2015 року склав: 21 403,15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 183614 від 06 липня 2015 року.

Відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, у якій представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки, заперечень на позов від відповідача до суду не надходило.

Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 06 вересня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АС/4409526 від 06.09.2014 року, з визначеним строком дії договору - з 06 вересня 2014 року по 05 вересня 2015 року включно (а.с. 14), предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1.

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілих осіб страхове відшкодування.

Відповідно ч. 1 до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

З матеріалів справи встановлено, що 21.05.2015 року в м. Києві по вул. Борщагівській, 189, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля марки «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.102.15.02054 / Vesko14688 від 02.07.2015 року, розмір страхового відшкодування склав: 21 403,15 грн. (а.с.а.с. 29, 30-32).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Виходячи з положень частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 21 403,15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 183 614 від 06 липня 2015 року (а.с. 33).

Враховуючи, що судом встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що ДТП сталася з вини відповідача, ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування за укладеним з ним договором добровільного страхування, суд дійшов про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика суму страхової виплати, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про страхування», ст.ст. 979, 988, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Призваного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» завдані збитки в розмірі 10 701 (десять тисяч сімсот одну) гривню 57 копійок та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.І. Кізюн