Провадження № 2-н/760/329/17
У Х В А Л А

/про відмову у прийнятті заяви в частині вимог та про відкриття наказного провадження/

02 серпня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ПАТ «Банк «Національні інвестиції» грошових коштів в сумі 210 802, 06 грн., з яких: 11 096, 56 грн. - нарахована, але не виплачена сума заробітна плата, решта - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що в прийнятті заяви в частині вимог про стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні належить відмовити, а в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - відкрити наказне провадження, виходячи з наступного.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Згідно зазначеної норми цивільного процесуального закону видача судового наказу за вимогою про стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не передбачена.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснено, що перелік вимог, визначених частиною першою статті 96 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснено, якщо у заяві про видачу судового наказу об'єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження.

Враховуючи зазначене, оскільки заява ОСОБА_1 містить вимогу, яка не передбачена статтею 96 ЦПК України, суддя дійшла висновку про відмову у прийнятті заяви в цій частині вимог.

Оскільки подана заява в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідає положенням статей 96-98 ЦПК України, за цими вимогами у справі належить відкрити наказне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96-98, 100 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Відкрити наказне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала в частині відмови у прийнятті заяви та щодо недотримання правил підсудності може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: