Провадження №2/521/4760/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 серпня 2017 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання договору частково недійсним та стягнення безпідставно сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання договору частково недійсним та стягнення безпідставно сплачених коштів.

Від сторони позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просила суд забезпечити позов шляхом заборони ТОВ «Порше Мобіліті» вчиняти звернення стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль Volkswagen, модель Passat, кузов WVWZZZ3CZEP006621, обєм двигуна 1968куб.см., рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі договору застави транспортного засобу від 10 січня 2014 року.

Згідно ст. 151 ч.ч.1,3 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. При цьому, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснює ст. 152 ч.ч.1,2 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіряючи обґрунтованість даної заяви з урахуванням сутності позовних вимог, суд зазначає, що за своєю природою заявлений позов є майновим, між сторонами виник спір.

Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав і інтересів. При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Так, предметом спору в рамках даної цивільної справи є питання визнання недійсними положень кредитного договору №50011540 від 26 грудня 2013 року, договору застави від 10 січня 2014 року та стягнення з ТОВ «Порше Мобіліті» надмірних, на думку позивача, коштів, які були сплачені на виконання відповідного договору.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає можливим погодитись із позицією заявника, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти звернення стягнення на предмет застави може привести невиконання судового рішення про визнання правочинів недійсними та стягнення грошових коштів.

Таким чином суддя доходить висновку про відмову в задоволенні даної заяви.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє права на повторне звернення до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: