Справа № 487/5526/17
Провадження № 2/487/2645/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Попович А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 19.07.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем (актовий запис №397) і проживала з ним однією сімєю по липень 2013 року. Позивач вказує, що з липня 2013 року шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя неможливе, оскільки втрачено почуття любові та поваги, тому просить розірвати шлюб.

Позивач у судовому засіданні не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_1.

Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку.

З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що 19.07.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міськогоуправління юстиції був зареєстрований шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2, актовий запис № 397. Від шлюбу сіпльних дітей не мають. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться з липня 2013 року.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом (ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України).

Встановлене свідчить, що сімя сторін розпалася, спільне життя суперечить інтересам позивача, а збереження сімї є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно зі ст. 113 СК України позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 5-8,10,11,213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 липня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 397, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1залишити прізвище ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбаченому ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя З.М.Сухаревич