Справа № 189/1191/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2017 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретареві Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом Приватного підприємства "АНЖИ" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач ПП «АНЖИ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що в період часу з 23.05.2014 року по 31.03.2017 року відповідач працював у ПП «АНЖИ» у якості водія. Відповідно до наказу по підприємству №3003/2017 від 30.03.2017 року ОСОБА_1 був направлений у відрядження до м. Лисьва, Пермський край (Російська Федерація), в звязку з чим, цього ж дня, відповідно з вимогами діючого законодавства України, на банківську картку відповідача з рахунку підприємства були перераховані кошти на відрядження, тобто, відповідно до п.2 ст.134 КЗпП відповідач отримав кошти під звіт. Кошти на відрядження були перераховані двома сумами. Перша сума в розмірі 36181,00 грн. була перерахована 30.03.2017 року, друга сума в розмірі 5026,00 грн. була перерахована 31.03.2017 року. Так, 31.03.2017 року відповідач не зявився на роботі, не виїхав у відрядження та не повідомив про причини своєї відсутності на робочому місці, про що було складено доповідну записку та акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. З метою виконання підприємством обовязків перед їхніми контрагентами за договором перевезення вантажів, у відрядження був направлений інший водій підприємства. В звязку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, ОСОБА_1 був звільнений за прогул за ч.4 ст.40 КЗпП. 03.04.2017 року відповідач зявився на роботі, де був ознайомлений з наказом про його звільнення, отримав трудову книжку та з ним були здійснені відповідні розрахунки. Однак, відповідач відмовився надавати пояснення про свою відсутність та повертати отримані ним грошові кошти на відрядження загальною сумою 41207,00 грн. Оскільки ОСОБА_1 в зазначений термін не повернув грошові кошти, отримані на відрядження, та з урахуванням вищезазначених обставин, відповідно до вимог п.170.9.1 та п.170.9.2 Податкового кодексу України ПП "АНЖИ" було вимушене оплатити податок з доходу найманих працівників в сумі 9045,44 грн. за неповернені грошові кошти, отримані на відрядження. Крім того, відповідно з вимогами діючого законодавства України, підприємство оплатило військовий збір в сумі 753,79 грн. за неповернені відповідачем грошові кошти, отримані на відрядження. 03.04.2017 року позивачем було направлено відповідачу лист з проханням повернути отримані ним та невикористані кошти на відрядження. 10.04.2017 року ОСОБА_1 частково повернув суму коштів в розмірі 12000,00 грн. На момент звернення позивача до суду, відповідач не повернув ПП «АНЖИ» залишок грошових коштів в сумі 29204,00 грн. із загальної суми 41207,00 грн., отриманої ним на відрядження. Крім того, своїми діями відповідач заподіяв підприємству шкоду у вигляді податку з доходу найманих працівників у сумі 9045,44 грн. та військового збору в сумі 753,79 грн. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «АНЖИ» шкоду, завдану ним під час виконання трудових обовязків водія, а саме отриманої та неповернутої частки грошових коштів на відрядження в сумі 29 204,00 грн., суму сплаченого до бюджету податку на доход найманих працівників в розмірі 9045,44 грн., суму сплаченого до бюджету військового збору в сумі 753,79 грн. та судовий збір в сумі 1684 грн.

Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав в повному обсязі, та заперечує проти його задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом достовірно встановлено, що згідно Наказу (Розпорядження) №4- від 23.05.2014 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ПП «АНЖИ» на посаду водія (а.с.7).

Згідно копії наказу №3003/2017 від 30.03.2017 року ОСОБА_1 було направлено у відрядження для виконання виробничого завдання до м. Лисьва, Пермський край (Росія), ТОВ «Лєсстройторг» 31.03.2017 року (а.с.8).

Згідно копії платіжного доручення №4061 від 30.03.2017 року ПП «АНЖИ» на банківську картку ОСОБА_1 №221085 ІПН НОМЕР_1 були перераховані кошти на відрядження в сумі 36181,00 грн. (а.с.9).

Згідно копії платіжного доручення №4066 від 31.03.2017 року ПП «АНЖИ» на банківську картку ОСОБА_1 №416581 ІПН НОМЕР_1 були перераховані кошти на відрядження в сумі 5026,00 грн. (а.с.10).

Як вбачається з копії доповідної записки, 30.03.2017 року водію ОСОБА_1 були перераховані кошти на відрядження в сумі 36181,00 грн., та 31.03.2017 року в сумі 5026,00 грн. 31.03.2017 року водій ОСОБА_1 не виїхав у відрядження не повідомивши причини, при цьому, не повернув на розрахунковий рахунок ПП «АНЖИ» перераховані йому кошти на відрядження (а.с.11).

Згідно копії Акту про відсутність на роботі від 31.03.2017 року, водій ПП «АНЖИ» ОСОБА_1 31.03.2017 року був відсутнім на роботі без поважних причин в період з 13.00 год. до 18.00 год. (а.с.12).

Згідно копії Наказу №3103/2017 від 31.03.2017 року у звязку з неявкою на роботу водія ОСОБА_1 та загрозою зриву відрядження до м. Лисьва, Пермський край (Росія), для виконання виробничого завдання замість водія ОСОБА_1, було направлено у відрядження водія ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно копії наказу №3- від 31.03.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади водія за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.14).

Згідно копії Акту від 03.04.2017 року, ОСОБА_1 03.04.2017 року отримав на підприємстві трудову книжку, остаточний розрахунок (а.с.15).

Згідно платіжного доручення №4080 від 05.04.2017 року ПП «АНЖИ» було сплачено податок з доходів найманих працівників за не повернені грошові кошти на відрядження ОСОБА_1 в сумі 9045,44 грн. (а.с.16).

Згідно платіжного доручення №4081 від 05.04.2017 року ПП «АНЖИ» було сплачено військовий збір із з/п за не повернені грошові кошти на відрядження ОСОБА_1 1,5% в сумі 753,79 грн. (а.с.17).

03.04.2017 року ПП «АНЖИ» було направлено ОСОБА_1 пропозицію повернути підприємству грошові кошти в сумі 41207,00 грн., що були отримані ним під час роботи на відрядження до м. Лисьва, Пермський край, Росія, в яке він не поїхав (а.с.18).

Як вбачається з копії меморіального ордеру №@2PL335258 від 10.04.2017 року ОСОБА_1 було перераховано на рахунок ПП «АНЖИ» 12000,00 грн. (а.с.19).

Однак, судом достовірно встановлено, що на момент розгляду даної справи судом, відповідач не повернув ПП «АНЖИ» залишок грошових коштів в сумі 29204,00 грн. із загальної суми 41207,00 грн., отриманої ним на відрядження.

Так, відповідно до положень ІІ розділу п.11 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України №59 від 13.03.1998 року, зі змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства фінансів, якщо працівник отримав аванс на відрядження і не виїхав, то він повинен протягом трьох банківських днів з дня прийняття рішення про відміну поїздки повернути до каси підприємства зазначені кошти.

Крім того, оскільки відповідач не повернув позивачу кошти, отримані ним на відрядження, то крім того, своїми діями заподіяв підприємству шкоду у вигляді податку з доходу найманих працівників у сумі 9045,44 грн. та військового збору в сумі 753,79 грн., яка також на даний час ним не відшкодована.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, завдану ним під час виконання трудових обовязків водія, в загальній сумі 39003,23 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ПП «АНЖИ» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1684,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,77,78,81,259, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Приватного підприємства "АНЖИ" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "АНЖИ" шкоду, завдану ним під час виконання трудових обовязків водія, а саме отриманої та неповернутої частки грошових коштів на відрядження в сумі 29 204,00 грн. (двадцять девять тисяч двісті чотири гривні), суму сплаченого до бюджету податку на доход найманих працівників в розмірі 9045,44 грн. (девять тисяч сорок пять гривень сорок чотири копійки), суму сплаченого до бюджету військового збору в сумі 753,79 (сімсот пятдесят три гривні сімдесят девять копійок) та судовий збір в сумі 1684 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Пустовар