Номер провадження 2/331/1809/2017
У Х В А Л А

20.12.2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 29.11.2017 р. зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 119, 120 ЦПК України.

Відповідно ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

В разі не усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач не повністю виконав ухвалу судді від 29.11.2017 р., тому суддя приходить до висновку про визнання позовної заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням сторони у разі повернення заяви або скарги.

Згідно із п. п. 16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, вважати неподаною та повернути позивачу.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України в Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачений за квитанцією № 3398555 від 23.11.2017 року, судовий збір у розмірі 1332,41 грн. (одна тисяча триста дві грн. 41 коп.).

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня вручення копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька