441/176/17 2/441/262/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

при секретарі - Цап І.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1, його представників : ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_22., Завидовицька сільська рада Городоцького району Львівської області про встановлення нікчемності договорів : купівлі - продажу будинку, дарування земельної ділянки та заповіту

ВСТАНОВИВ:

07.02.2017 р. позивачі звернулися з позовом до відповідача ОСОБА_4 треті особи приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_22. про встановлення нікчемності Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0.1500 га укладеного від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі № 365 від 22.04.2015 р. і посвідченого нотаріусом ОСОБА_22.

В ході розгляду справи позов було збільшено, позивачі крім наведеного вище просили встановити нікчемність Заповіту складеного 06.10.2014 р. від імені ОСОБА_8 посвідченого Секретарем виконкому Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області та договору дарування земельної ділянки у с. Завидовичі Городоцького району Львівської області площею 0.1365 га укладеного від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1, померла їх рідна тітка, ОСОБА_8, яка була рідною сестрою їх батька. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок та земельні ділянки в АДРЕСА_1, які належали їй на праві власності. За життя тітка залишила заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла їм. Після смерті ОСОБА_8 протягом строку передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернулися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але отримали відмову у зв'язку з тим, що спірне спадкове майно, яке належало їх тітці на підставі договору купівлі-продажу продано та подаровано.

Посилаючись на те, що, як договір купівлі- продажу так і договір дарування та заповіт складені від імені ОСОБА_8 на користь відповідачки, оформлені з суттєвими порушеннями Інструкції про вчинення нотаріальних дій та Закону України «Про нотаріат», тому вважають свої права порушеними, при цьому обгрунтовуючи вимоги ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України просили їх позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали в повному обсязі.

Представники позивача звертають увагу на те, що договір купівлі-продажу будинку та земельної ділнки укладався в невизначеному місці, оскільки в ньому не відображено чи такий укладено за місцем проживання «Продавця» чи в нотаріальній конторі, крім іншого покупцем є ОСОБА_4(відповідачка), яка представлялась, як уповноважена особа ОСОБА_8 в інших установах при оформленні права власності на будинок на ім»я ОСОБА_8 та отримувала Витяги з державного реєстру речових прав.Стверджують, що заповіт на ім»я ОСОБА_4 складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що є суттєвим порушенням Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, також вбачають при складанні заповіту від імені ОСОБА_8 уповноваженою на це посадовою службовою особою секретарем виконкому Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області умисно було порушено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України.

Позивач ОСОБА_6 додав, що в його тітки дітей не було, незадовго до її смерті були в неї, була присутня і ОСОБА_4, оскільки вони раніше просили її як сусідку навідуватися до хворої тітки і дружили. За ОСОБА_8 було закріплено працівника соціальної служби яка теж приходила та допомагала тітці при потребі приготовити їсти. Він з братом та батьком поліпшували умови життя тітки, провели водопровід в будинок, забезпечували їй комфортні умови проживання. По вихідним приїздили сім"ями та займались по господарству і допомагали тітці, знали, що вона склала заповіт на них. При зустрічі ні відповідачка ні тітка про новий заповіт чи договори не говорили. Вважає, що ОСОБА_4 зловживала їх довірою та довірою тітки. Просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 суду показав, що після смерті його тітки ОСОБА_8 звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини по заповіту, однак від нотаріуса дізнався, що існують договори купівлі - продажу та дарування від імені спадкодавця. Відповідачці ОСОБА_4 вони довіряли, були у довірливих стосунках, давали їй гроші, вона навідувалась до ОСОБА_8 Останній рік перед смертю ОСОБА_8 їздили до неї кожен день, про скасування заповіту та складання нового і про договори ніхто не говорив. Після смерті тітки дізнались, що секретар сільської ради приходила додому до ОСОБА_8 для вчинення заповіту на користь ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник просили в позові відмовити.

ОСОБА_4 суду пояснила, що на прохання позивачів відвідувала та допомагала їх престарілій тітці, готувала їжу, купувала продукти. ОСОБА_8 сама виявила волю і розпорядилася своїм майном на її користь. Не заперечила того факту, що позивачі поліпшували побутові умови проживання тітки, навідувалися до неї та допомагали, ОСОБА_1 викликав лікаря, вона як сусідка також приходила, а в останні дні її життя доглядала щоденно. Додала, що ОСОБА_8 на її ім"я спочатку склала заповіт, для складання заповіту її чоловік привозив до ОСОБА_8 додому представника сільської ради, яка вислухала заповідачку, потім заповіт складала в приміщенні сільської ради, оскільки ОСОБА_8 мала поганий зір, для підпису запросили сторонню особу. Після заповіту просила гроші на оплату комунальних, однак, знаючи, що ОСОБА_8 часто змінювала заповіти, принципово поставила питання, що гроші не дасть поки вона не буде впевнена щодо будинку та земель на її користь. Тоді вирішили укласти договори про які ОСОБА_8 (спадкодавець) просила нікому не говорити. Також підтвердила, що на прохання спадкодавиці привозили нотаріуса, вона прочитувала договір, умовою договору купівлі-продажу було, що продавець ОСОБА_8 проживає в цьому будинку до дня смерті, що виготовленням документів на купівлю-продаж будинку займалась вона. Її чоловік привозив до ОСОБА_8 і нотаріуса і свідка. Довіреність видавала ОСОБА_8. Гроші передавала 200 тисяч грн.. ОСОБА_8 без свідків та без росписки. Ніяких сумнівів у нормальному стані крім поганого зору у ОСОБА_8 не було. Повідомила, що після смерті ОСОБА_8 вона з чоловіком куплену хату розібрали. Вважає позов безпідставним.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_22. в судове засідання не явилась, причину неявки суду не повідомила, згідно копії наказу (а.с.37) з 15.09.2016 р. на підставі заяви приватного нотаріуса ОСОБА_22. її нотаріальну діяльність припинено.

Представник Завидовицької сільської ради Михайлевич М.Б., яка працює на посаді заступника селищного голови, суду повідомила, що ОСОБА_8 попередньо заповідала все своє майно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Заповіт у сільській раді посвідчувала секретар сільської ради, заповіти реєструвались в окремих журналах. Заповіт складається на прохання особи яка приходить з паспортом і підпис ставить особисто. Чи приходила сама ОСОБА_8 пояснити не може.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_8 була їй рідною тіткою. Вона часто приїздила до неї в село та допомагала, знає, що ОСОБА_8 заповіт складала на позивачів, вони провідували її, поліпшували умови проживання, пропонували лікування у лікарні від чого та відмовлялась. ОСОБА_8 боялась залишатись одна тому просили ОСОБА_4 щоб вона як найближча сусідка навідувалась до тітки, за що давали їй гроші. ОСОБА_8 була до самої смерті при добрій пам»яті, але в останні дні могла ходити лише з ціпком.За пів року до смерті на одно око в неї погіршився зір. Про заповіти або куплю-продаж нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що зі слів ОСОБА_4 дізналася, що ОСОБА_8 бажає, щоб вона за неї підписала якийсь документ бо вона не бачить, а іншому комусь не довіряє. В один із днів ОСОБА_4 їй зателефонувала, що везуть нотаріуса, по дорозі підібрали її, вдома у ОСОБА_8 дали прочитати документ яким був договір купівлі-продажу будинку, при цьому були ОСОБА_4, нотаріус і сама ОСОБА_8 Нотаріуса привозила ОСОБА_4, посвідчували дві копії договору, за гроші їй не говорили.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що покійна була рідною сестрою батька позивачів, саме він багато допомагав ОСОБА_8 Дружина позивача ОСОБА_1 часто приїздила і допомагала ОСОБА_8 по домашньому господарству, ОСОБА_4 приходила допомагала і їй за це ОСОБА_8 платили гроші, особисто бачила по 100 грн. Були у ОСОБА_8 по 3-4 дні, вона була абсолютно адекватною, один раз її завозили в лікарню у с.Великий Любінь на обстеження.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що доглядали ОСОБА_8, бо остання була тіткою її чоловіка, своїх дітей в неї не було, ОСОБА_4 просили продавати тітці молоко, за що платили їй по 100 грн., систематично приїздили та прибирали в хаті, довіряли ОСОБА_4 оскільки вона була сусідкою та дружиною священика. Після смерті тітки і до звернення в нотаріальну контору ніхто не говорив про зміну заповіту чи інші договори щодо спадкового майна.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що не є членом родини, але на прохання ОСОБА_1 (позивача) підводив воду до будинку ОСОБА_8, остання була задоволена, що племінники про неї дбають, натепер йому стало відомо, що хату після смерті ОСОБА_8 хтось зруйнував.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 повідомила, що на прохання ОСОБА_4 робила уколи хворій ОСОБА_8, на питання чи віддячують ОСОБА_4 за відвідування ОСОБА_8 вона не відповідала і не говорила про наявність заповіту чи договорів.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що ОСОБА_8 була одинокою, знає що відвідувала її соціальний працівник та ОСОБА_4 допомагала. В будинок була проведена вода, бачила що приїздили позивачі.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що зі слів брата ОСОБА_8 - ОСОБА_6 йому відомо, що спадкоємцем мав би залишитись ОСОБА_1, вони підводили воду до будинку, прибирали, привозили тітці побутові прилади для полегшення домашнього господарства, знає, що ОСОБА_4 за певну оплату за домовленістю мала доглядати ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що вона працювала секретарем сільської ради, в один із днів приходив брат ОСОБА_8 просив явитися до неї додому для складання заповіту. Вийшовши на місце проживання ОСОБА_8, вислухала її і потім текст заповіту складала в приміщенні сільської ради, оголошувала ОСОБА_8 такий вдома, присутньою була ОСОБА_4 В заповіті не зазначала, що такий складався на дому.

Допитана в якості свідка соціальний працівник ОСОБА_18 повідомила, що вона була закріплена за ОСОБА_8, допомагала їй з 2000 по 2015 р. Остання була при повній свідомості, добре бачила, розписувалась за пенсію та їй в зошиті два рази в неділю за виконану роботу. За пів року до смерті в неї був погіршився зір, тоді перестала розписуватись.

Вислухавши пояснення сторін та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є синами ОСОБА_19 (а.с.155,182).

ОСОБА_19 та ОСОБА_8 батьком був ОСОБА_21 (а.с.181-182).

Таким чином, суд вважає доведеним та встановленим той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є рідними племінниками ОСОБА_8, та такими, що мають право на звернення до суду.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.177).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 на праві приватної власності належав будинок в АДРЕСА_1, загальною площею 78.9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке видано 24.09.2009 р. Завидовицькою сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Завидовицької сільської ради від 28.08.2009 р. (а.с.45,49).

Право власності на будинок розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 78.9 кв.м. було зареєстровано у встановленому законом порядку у комунальному підприємстві Городоцького районного бюро технічної інвентаризації 24.09.2009 р., про що свідчить витяг (а.с.44). Зазначений факт також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.46).

Згідно копії свідоцтва про право власності та копії Витягу (а.с.47,48) вбачається, що ОСОБА_8 було передано у приватну власність 16.01.2015 р. земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.15 га. Заявником виступала уповноважена особа ОСОБА_4 (а.с.48).

Згідно витягу з Державного реєстру (матеріали копії договору дарування) на праві власності ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1365 га (матеріали з державного нотаріального архіву).

За життя ОСОБА_8 залишала заповіти: у 1989 р. (а.с.151), у 2005 р. на ім"я позивачів (а.с.153), у жовтні 2014 р. на ім"я ОСОБА_4(а.с.188 на звороті), заповіти посвідчувались секретарем виконкому Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської обл. ОСОБА_24, спадкодавець в заповіті 2014 р. вказала, що заповіт складений 07.07.1989 р. - скасовує (а.с.153-154).

Згідно заповіту від 06.10.2014 р. ОСОБА_8 все своє майно заповіла ОСОБА_4 вказаний заповіт посвідчений та зареєстрований в реєстрі № 33 секретарем виконкому Завидовицької сільської ради ОСОБА_24 (а.с.154).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Із копії матеріалів спадкової справи видно, що після смерті ОСОБА_8 заведено спадкову справу на підставі поданих заяв нотаріусу від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.176-199).

Крім того, як вбачається із даної спадкової справи, Завидовицька сільська рада Городоцького району Львівської області повідомила нотаріуса про наявність заповіту від 06.10.2014 р. та надала копію такого, а також надала копію Договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, яку подав новий власник в сільську раду після смерті ОСОБА_8 (а.с.188-192).

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 статті 1257 ЦК України передбачає, що нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами статті 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Стаття 1251 ЦК України встановлює, що уразі якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи 06 жовтня 2014 р. ОСОБА_8 склала заповіт на ім»я ОСОБА_4, який зареєстрований в Завидовицькій сільській раді (а.с.188).

Засвідчення правочинів у населених пунктах, де немає нотаріусів, здійснюється відповідно до вимог П. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року за № 22/5, Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України, п.157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо заповіт написано власноручно нотаріусом зі слів заповідача або надруковано нотаріусом , він має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, цей запис упевняється підписом заповідача.

В суді встановлено, що сама заповідач в сільську раду не ходила, секретар ОСОБА_24 06 жовтня 2014 р. являлась до ОСОБА_8 додому, після чого в сільській раді написала заповіт за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Як вбачається з матеріалів справи у заповіті не відображено та не зроблено запис, де саме складено заповіт, власноручно заповідачем не написано чи нею такий заповіт прочитано, а написано технічним засобом.

Згідно з ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Заповіт є правочином. Тому до нього застосовуються загальні положення про правочини та положення про недійсність правочинів, встановлених ст..ст. 215-236 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Доводи позивачів про те, що заповіт було складено ті засвідчено з порушенням вимог ст..1248 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій знайшло своє підтвердження та позов в цій частині підлягає задоволенню.

Статтею 203 ЦК України визначений перелік загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, згідно яких встановлено, що:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2015 р. між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 (а.с.196). В цей же день було укладено Договір дарування земельної ділянки, в якому вказано дарувателем ОСОБА_8, а обдаровувана ОСОБА_4 (а.с.198).

В суді встановлено, що від імені ОСОБА_8 продавцем і дарувателем є стороння особа, а покупцем і обдарованою виступає ОСОБА_4, яка із копії витягу з Державного реєстру на підставі заяви від 25.12.2014 р. виступала заявником (уповноважена особа) від імені ОСОБА_8 (а.с.48).

Письмовий правочин має бути підписаний його учасниками. За змістом ст..202 ЦК України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Як у договорі дарування так і в договорі купівлі-продажу, в яких сторонами є ОСОБА_8 та ОСОБА_4, наданих Державним нотаріальним архівом , є запис, що «у зв"язку з похилим віком та частиною втратою зору ОСОБА_8 22.04.2015 р. не може прочитати сама договір та підписати», тому такі договори підписала ОСОБА_11, однак, як видно із звіту про експертну грошову оцінку (а.с.54) від 20.04.2015 р., тобто за два дні до укладання договорів замовником виступає особисто ОСОБА_8, в цей же день завершено складання звіту. Отже, з урахуванням наведеного записи в договорах викликають в суду сумнів, крім того викликає сумнів, запис, що на прохання ОСОБА_8 було запрошено для підпису в договорах від її імені ОСОБА_11, оскільки ОСОБА_8 є особою похилого віку, тобто 1934 р.н., а ОСОБА_11 1986 р.н. Як підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_8 була при добрій пам"яті та свідомості, свідок із соціальної служби, яка обслуговувала ОСОБА_8 - ОСОБА_18 ствердила, що не раніше як за пів року до смерті ОСОБА_8 втратила зір на одне око.

З свідчень свідків та твердженням відповідача ОСОБА_4 договори дарування та купівлі-продажу підписувались в будинку за місцем проживання ОСОБА_8, проте таких записів у договорах немає, чим порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Як видно із супровідного листа про надання копії документів, Журнал обліку виклику нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса ОСОБА_22. за 2015 р. на зберігання до Львівського нотаріального архіву не передавався.

Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред»являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Поняття «нікчемність правочину» застосовується у ст.ст .27, 215 ЦК України. Відповідно до ст.27 ЦК України нікчемним є правочин, який обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права і обовязки. У ст.215 ЦК України встановлений звязок між поняттями «нікчемний» та «недійсний», тобто недійсним є заповіт, якщо його недійсність передбачена законом (нікчемний заповіт). У разі складання заповіту представником заповідача або посвідчення його не уповноваженою особою, а також дотримання законодавчо визначених вимог до форми заповіту, такий заповіт не повинен виконуватися і наступає спадкування за законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача звертає увагу на те, що порушення є формальними та не заслуговують на увагу, однак, суд не погоджується з таким, та звертає увагу також на той факт, що під час укладення оспорюваних договорів для підпису таких було запрошено сторонню особу набагато молодшого віку, яку ОСОБА_8 могла взагалі.не знати.

Будь-яких належних та допустимих доказів відповідачем на заперечення не надано.

З огляду на наведене суд вважає встановленим той факт, що договір купівлі-продажу будинку, земельної ділянки та договір дарування земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_22., було оформлено з порушенням передбаченого законодавством порядку, а тому суд приходить переконання про їх нікчемність.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки 0.1500 га (індексний номер 32307535) укладеного від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , посвідчений 22.04.2015 р. зареєстрований у реєстрі № 365 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_22. нікчемним.

Визнати Договір дарування земельної ділянки розміром 0.1365 га у с.Завидовичі Городоцького району Львівської області, укладеного від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_4, посвідчений 22.04.2015 р. приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу - нікчемним.

Визнати нікчемним заповіт складений 06.10.2014 р. від імені ОСОБА_8 та посвідчений Секретарем виконкому Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_1 судовий збір по 2101 грн. кожному.

Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову які були накладені на підставі ухвали Городоцького районного суду від 07.02.2017 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н. І. Яворська