Справа № 128/522/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту набуття у власність та встановлення складу спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 первинно звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. В 2007 році він на підставі сертифікату НОМЕР_1 на земельну частку (пай) подав необхідні документи до Вінницького науково-дослідного проектного інституту землеустрою для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту. Однак, за життя не встиг отримати вказаний державний акт. Позивач вказує, що прийняла спадщину, оскільки проживала з чоловіком за однією адресою та обробляє земельну ділянку по даний час. Їхні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 написали заяви про відмову від спадщини, що залишилася після смерті їх батька ОСОБА_4 За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право на отримання спадщини після смерті чоловіка, яка складається з земельної ділянки площею 0,19 га та надати їй право отримати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,19 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту.

В подальшому позовні вимоги змінила та просила суд встановити факт набуття її померлим чоловіком за життя права власності на земельний пай та встановлення того, що дана земельна частка (пай) увійшли до складу спадкового майна.

В судове засідання сторони по справі не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач в поданій заяві зазначила, що змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а відповідачі в поданих заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - сільський голова Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області на електронну адресу суду також надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи без представника сільської ради, в поданій заяві вказав, що проти позову не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 22.07.2013 року (а.с. 8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого 31 березня 2000 року на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29 березня 2000 року за № 184, зареєстрованого 03 квітня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 4-5).

Згідно ксерокопії розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 701 від 07 травня 2007 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,19 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, розташовану на території Дорожненської сільської ради, за межами населеного пункту. Другим пунктом вказаного розпорядження було роз'яснено ОСОБА_4 необхідність замовити відповідній землевпорядній організації виготовлення державного акта на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) з встановленням меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 3).

Згідно з правовою позицією, викладеною у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт ОСОБА_4 за життя не укладався, доказу зворотнього суду не надано.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В даному випадку - з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 (позивач по справі), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 06.08.1970 року (а.с. 6) та їхні діти: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що не заперечується позивачем тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_4 немає, що підтверджується копією спадкової справи № 4/2014 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Спадщину було прийнято згідно заяви ОСОБА_3 На час смерті зі спадкодавцем проживала його дружина, позивачка по справі, яка до нотаріуса не звернулася, аде спадщину прийняла, яка особа, яка проживала зі спадкодавцем на час його смерті.

Заява про відмову від права на спадщину на користь інших спадкоємців позивач до нотаріуса не подавала, про що свідчать матеріали спадкової справи.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до довідок № 51 та № 52, виданих виконавчим комітетом Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області 15.03.2017 року ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1; користувалась та обробляла земельну частку (пай) площею 0,19 га з часу її отримання і обробляє по даний час (а.с. 17, 18).

Таким чином, в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Відповідно до змісту письмової заяви ОСОБА_2 та письмової заяви аналогічного змісту ОСОБА_3 від 15 березня 2017 року, які адресовані Вінницькому районному суду Вінницької області та посвідчені їх підписами і підписом секретаря Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області - ОСОБА_5 і скріплені печаткою Дорожненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що відмовляються від належної їм частки у спадщині, а саме: земельної частки (паю) площею 0,19 га, що знаходиться за адресою: с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області, яка залишилась після смерті їхнього батька на користь дружини померлого - ОСОБА_1. Також у вказаних заявах вони зазначили про те, що їм роз'яснено, що відмова від спадщини має місце у відношенні всього майна; спадкоємець не може відмовитись від однієї спадщини, а другу частину прийняти; спадкоємець, що відмовився від частини спадщини вважається таким, що відмовився від усієї спадщини (а.с. 15, 16).

Тобто, вказані заяви відповідачів про відмову від спадщини складені з порушенням ч. 1 ст. 1273 ЦК України, оскільки подані з порушенням строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, та адресовані Вінницькому районному суду, а не нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів копії спадкової справи № 4/2014 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, вбачається, що спадщину в установлений законом строк прийняв його син ОСОБА_2 та на частину спадкового майна, а саме: на цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_2 13 березня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-994. А ОСОБА_3 протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав (а.с. 34).

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, ОСОБА_3 вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, є його дружина ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2.

Таким чином, судом є встановленим та обставина, що спадкодавець за життя дійсно отримав право на земельну частку (пай), згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого 31 березня 2000 року на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29 березня 2000 року за № 184, зареєстрованого 03 квітня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім»я спадкодавця. За даним сертифікатом до складу майна померлого увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 4-5).

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

За змістом ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Оскільки, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав за життя у власність у відповідності до сертифікату на право земельну частку пай розміром 0,35 умовних кадастрових гектара без визначення частки в натурі на місцевості на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29.03.2000 року № 184 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського господарства, яка перебувала в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» та той факт, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, входить земельна частка пай розміром 0,35 умовних кадастрових гектара без визначення частки в натурі на місцевості на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29.03.2000 року № 184 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського господарства, яка перебувала в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба», а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації його прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить позивач.

В зв»язку з зазначеним суд вважає позов доведеними та необхідним до задоволення позовних вимог щодо встановлення факту того, що за життя спадкодавець набув право власності на земельну частку (пай), який перебуває у колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба» розміром 0,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Вказане право на земельну частку ( пай) увійшло в склад спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 116, 125, 131 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1223, 1225, 1261, 1268-1274, 1267, 1280, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59-61, 158, 174, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав за життя у власність у відповідності до сертифікату на право земельну частку пай розміром 0,35 умовних кадастрових гектара без визначення частки в натурі на місцевості на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29.03.2000 року № 184 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського господарства, яка перебувала в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба».

Встановити, що складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, входить земельна частка пай розміром 0,35 умовних кадастрових гектара без визначення частки в натурі на місцевості на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 29.03.2000 року № 184 з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського господарства, яка перебувала в колективній власності АТВТ агрофірма «Дружба».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Ганкіна