Справа № 415/4445/17
Провадження № 2/415/1644/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.17року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Коваленко Н.В.,

за участю секретаря - Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_1, із позовною заявою до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії у сумі 25243, 57 грн. Після смерті матері позивач звернулась до Лисичанської державної контори з метою прийняття спадщини, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки не можливо встановити коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, у зв'язку з тим, що позивач надала довідку про реєстрацію органу, який знаходиться у м. Алчевську, тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3, в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та за відсутності представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала заяву в якій позов визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 15.02.1966 року ЗАГС м. Комунарська Луганської обл., ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис №216, батьком вказано - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_2.

Згідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 25.05.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 06.11.1987 р. про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис №1230 Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Костик. 08.10.1992 року шлюб розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №597

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого 09 жовтня 1992 року, відділом ЗАГС м. Алчевська, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб 09 жовтня 1992 року, про що зроблено відповідний актовий запис №907, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_8, дружині - ОСОБА_1.

Згідно довідки від 23.11.2016 року № ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та зареєстрована за адресою:АДРЕСА_1

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 24.05.2016 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 801.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43955119 від 24.05.2016 року, зареєстрована спадкова справа № 59006813, номер у нотаріуса 54/2016 спадкодавець ОСОБА_2.

Згідно відповіді, наданої Управлінням пенсійного фонду України у Луганській області №6749 від 05.12.2016 року. За ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилась недоотримана пенсія у сумі 25243, 57 грн.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2016 року, державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Бабенко О.В., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з неможливістю виявити коло спадкоємців після померлої ОСОБА_2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України,Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно приписів ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

В силу статті 1261 ЦК України ОСОБА_1 як донька спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом.

В силу ст. ст.1268,1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною п'ятою ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.

Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі приватним нотаріусом Бабенко О.В. в м. Лисичанськ зареєстрована спадкова справа № 59006813, номер у нотаріуса 54/2016 спадкодавець ОСОБА_2. При цьому з постанови про відмову у здійснені нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови слугувало неможливість ОСОБА_1 надати довідку де і з ким проживала померла на день смерті, яка б підтверджувала фактичне прийняття спадщини членами родини померлої 19 січня 2016 матері, ОСОБА_2, або відсутність фактичного прийняття згідно ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Процедура реєстрації у Спадковому реєстрі заведених на підставі статті 11-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" і статті 9-1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" спадкових справ (далі - заведені спадкові справи) визначена в Порядку реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі затвердженого Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210

Згідно п.2, 3, 5, 6 вказаного порядку Реєстраторами Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які мають доступ до Спадкового реєстру відповідно до Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. № 491 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 35, ст. 1459) . Порядок внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи визначається Мін'юстом. Внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи здійснюється реєстраторами на підставі заяв, що свідчать про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Реєстратор здійснює реєстрацію заведених спадкових справ у Спадковому реєстрі у день заведення спадкової справи.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема,законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Разом з тим, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

До цього ж, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13- висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2016 року, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, є неможливість виявити коло спадкоємців після померлої ОСОБА_2.

Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Крім того, суд при прийнятті рішення враховує вимоги ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на справедливий суд», згідно яких кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що використана позивачем реалізація його права на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та неможливість її оформлення з незалежних від нього підстав, оскільки неможливо виявити коло спадкоємців після померлої ОСОБА_2, отже, позивач позбавлена можливості оформити спадщину, відповідає належному способу захисту порушеного права позивача. Тому, реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, у відповідності до ст.16 та ст. 392 ЦК України.

Інших спадкоємців в ході розгляду справи не встановлено.

При відсутності інших спадкоємців за законом чи заповітом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи що спадкова справи відкрита у м. Лисичанськ, інших спадкоємців не встановлено, належним відповідачем є Лисичанської міської ради Луганської області

В ході розгляду справи відповідач позов визнав, про що надав письмову заяву.

Згідно приписів ч.ч.1,4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зазначає, що визнання позову в даній справі не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Отже, перевіривши відповідно до статті 69 Закону України «Про нотаріат» факт смерті спадкодавця ОСОБА_2, час і місце відкриття спадщини після її смерті, встановивши склад спадкового майна, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно (пенсію) є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не зазначив про стягнення з відповідача на його користь судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. ст.ст.10,11,60, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке складається недотриманої пенсії за період з 01.08.2014 року по 31.01.2016 року у розмірі 25243 (двадцять п'ять тисяч двісті сорок три) грн. 57 грн. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Коваленко