АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4291/17 Справа № 185/8005/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабій С. О. Доповідач - Посунся Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицької Юлії Анатоліївни - про визнання незаконною постави про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення частково незаконним, таким, що підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач доводиться сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

22 липня 2016 року позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно померлої ОСОБА_4.

До заяви про прийняття спадщини позивачем додана Довідка від 22 липня 2016 року, яка видана ОСОБА_4 власниці АДРЕСА_1 про те, що остання зареєстрована за даною адресою.

Листом відповідача від 29.07.2016 року позивачу було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

30 липня 2016 року, 02 серпня 2016 року позивач звертався до нотаріальної контори із заявами про видачу Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4

До заяви від 02.08.2016 року позивачем додана довідка від 02 серпня 2016 року, за якою ОСОБА_2 проживав разом з матір'ю на час її смерті за її адресою.

Згідно копії паспорту позивача, останній зареєстрований в м. Дніпро.

13 серпня 2016 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, з тих підстав, що письмова заява про прийняття спадщини за законом на майно померлої її сином ОСОБА_2 була несвоєчасно подана, а саме 22 липня 2016 року та, що постійне місце проживання його зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами (у спадковій справі до майна померлої ОСОБА_4 їх три різних), спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання.

Керуючись ст.ст. 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1270 ЦК України, встановивши, що позивач з 25.12.1992 року та по час звернення до суду з позовом був зареєстрований в м. Дніпро, а не за адресою померлої, - міськрайонний суд вважав, що наведені в оскаржуваній постанові від 13.08.2016р. підстави та мотиви відмови позивачу у вчинені нотаріальної дії узгоджуються із чинним законодавством. При цьому, судом відмовлено у стягненні моральної шкоди з підстав її недоведеності та у зобов'язанні державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2.

З вказаними висновками в повній мірі погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 з січня по серпень 2016 року звертався до державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_4

На підтвердження проживання зі своєю матір'ю на час її смерті, позивачем нотаріусу, окрім інших документів, була надана довідка голови правління ЖБК-3 «Чайка» від 02 серпня 2016 року, в якій вказано, що позивач проживав за адресою своєї матері на момент її смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, всиновленого ст. 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до пп. 3.21, 3.22ст. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкритті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Встановлено та не заперечувалось стороною відповідача, що позивач не заявляв про відмову від спадщини, а навпаки, вчиняв активні дії щодо її отримання.

Довідкою голови правління ЖБК-3 «Чайка» від 02 серпня 2016 року підтверджено, що позивач проживав за адресою своєї матері на момент її смерті.

Враховуючи зазначені норми закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість відмови державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що реєстрація позивача не співпадає із останнім місцем проживання його померлої матері (спадкодавця), так як вказане твердження спростоване зазначеною довідкою голови правління ЖБК-3 «Чайка» від 02 серпня 2016 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення в частині відмови у визнанні незаконною постанови державного нотаріуса, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та стягненні судового збору є незаконним, таким що підлягає скасуванню з ухваленням нового про визнання незаконною постанову державного нотаріуса від 13 серпня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання державного нотаріуса повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право власності у порядку спадкування.

При цьому, апеляційний суд погоджується із висновками суду щодо безпідставності вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки по даним правовідносинам законом таке не передбачено.

Рішення як незаконне підлягає часткову скасуванню та ухваленню в скасованій частині нового рішення про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 307, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року - скасувати в частині відмови у визнанні незаконною постанови державного нотаріуса, про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Визнати незаконною постанову державного нотаріуса першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 13 серпня 2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зобов'язати державного нотаріуса першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право власності у порядку спадкування.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь