Номер провадження: 22-ц/785/6219/17,
Номер справи місцевого суду: 509/4315/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Антанта», за участю третьої особи ОСОБА_6 про повернення грошових коштів, стягнення 3% річних, відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3, апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 22 листопада 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_5 через агенцію «Атланта» було укладено Договір №105/16 про намір укласти угоду про придбання для ОСОБА_6 за ціною 5000,00 доларів у власність садового будинку та земельної ділянки площею 0,040 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. На час укладення угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на майно після смерті їх матері не мали, отримавши кошти мали оформити спадкові права в нотаріальному порядку. Позивач зазначив, що ОСОБА_5 передано 500,00 доларів авансу, що підтверджено Договором №105/16 про намір укласти угоду від 1 жовтня 2016 року; ОСОБА_4 передано 4500,00 доларів США, що підтверджено Договором поруки від 1 жовтня 2016 року. ОСОБА_6, яка продала належну їй квартиру, мала вселитися в садовий будинок до оформлення правовстановлюючих документів, однак, виявивши при вселенні неналежний стан будинку, відмовилась від його придбання для неї, про що було повідомлено ОСОБА_4 2 жовтня 2016 року з вимогою повернути кошти, проте такі повернуто не було і ним ОСОБА_3 для ОСОБА_6 було взято в позику у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США для найму житла. Позивач ОСОБА_3 після остаточного уточнення 30 березня 2017 року позовних вимог просив:

стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошові кошти, отримані нею як аванс, в сумі 13562,00 грн., еквівалентній 500,00 доларам США;

стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти, отримані нею за будинок, в сумі 122058,00 грн., еквівалентній 4500,00 доларів США;

стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на його користь солідарно на відшкодування завданої позикою грошових коштів у ОСОБА_7 шкоди 69166,20 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на його користь солідарно на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на його користь солідарно 3% річних в сумі 1695,25 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на його користь витрати на сплаті судового збору в сумі 2535,00 грн. (а.с.3-5, 34-35, 71-72).

Відповідач ТОВ «Атланта» позов не визнав (а.с.14-15, 41-43).

Відповідач ОСОБА_5 в особі представника позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_4 пояснень, заперечень суду не надала.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_5 13562,00 грн., еквівалентних 500,00 доларів США; стягнуто з ОСОБА_4 122058,00 грн., еквівалентних 4500,00 доларів США; стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно 3% річних в сумі 1695,25 грн.; в решті вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно судові витратив сумі 2535,00 грн.(а.с.92-95).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови у відшкодуванні шкоди скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно на відшкодування завданої укладенням договору позики шкоди 41505,00 грн., стягнути з ТОВ «Атланта» на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Неправильність рішення суду в оскаржуваній частині мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_3 та про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 з огляду на наступне.

ОСОБА_6 (громадянка Російської федерації) на підставі договору доручення, укладеного в усній формі між нею та повіреним, уповноважила ОСОБА_3 зареєструвати право власності та продати належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Довіреність посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М. 14 липня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №769 (а.с.8).

На підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. 21 вересня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №1116, ОСОБА_6 продала ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Згідно Договору №105/16 від 1 жовтня 2016 року про намір укласти угоду, укладеного між ТОВ «Атланта» як агентством, ОСОБА_5 як власником та ОСОБА_3 як покупцем, власник і покупець зобов'язались укласти і нотаріально посвідчити договір відчуження садового будинку та земельної ділянки площею 0,040 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. За умовами Договору №105/16 від 1 жовтня 2016 року сторони узгодили ціну об'єкту, яка рівна грошовій сумі в гривнях та еквівалентна 5000,00 доларів США; власник прийняв «забезпечувальний платіж» в грошовій сумі в гривнях, яка еквівалентна 500,00 доларів США (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 листопада 2016 року за реєстровим №1140 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. у спадковій справі №19/2016, ОСОБА_5 набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадщину, яка складається з садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці площею 0,04 га кадастровий номер НОМЕР_1. Державна реєстрація права власності на підставі вказаного свідоцтва проведена 21 листопада 2016 року (а.с.20, 21-22).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 листопада 2016 року за реєстровим №1141 приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. у спадковій справі №19/2016, ОСОБА_5 набула в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,04 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1. Державна реєстрація права власності на підставі вказаного свідоцтва проведена 21 листопада 2016 року (а.с.23, 24-25).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч.1 ст.635 ЦК України).

З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобов'язнання може забезпечуватися, зокрема, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України). Завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст.570 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку (квартири) іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.657 ЦК України).

Із наявних в справі доказів встановлено, що ОСОБА_5 є власником садового будинку та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Між агентством ТОВ «Атланта», власником ОСОБА_5, покупцем ОСОБА_3 укладено у простій письмовій формі Договір №105/16 від 1 жовтня 2016 року про намір укласти угоду купівлі-продажу нерухомого майна як то садового будинку та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. За умовами вказаного договору ціна об'єкту продажу визначена рівної грошовій сумі, еквівалентній 5000,00 доларів США, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 в рахунок належних платежів грошові кошти в сумі, еквівалентній 500,00 доларів США.

Так як договір купівлі-продажу нерухомого майна (садового будинку, земельної ділянки) відповідно до положень статті 657 ЦК України укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, то й забезпечувальний договір у сенсі положень частини 1 статті 635, частини 1 статті 546, статті 570 ЦК України підлягає укладенню у такій же формі. Оскільки Договір №105/16 від 1 жовтня 2016 року хоч і укладено у письмовій формі, однак не посвідчено нотаріально та не піддано державній реєстрації, то такий не є ні попереднім договором у розумінні частини 1 статті 635 ЦК України, ні завдатком у розмінні статті 570 ЦК України.

За таких обставин, грошові кошти в сумі, еквівалентній 500,00 доларів США, з огляду на не укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна слід вважати авансом, якому, на відміну від завдатку, не притаманна забезпечувальна функція та на який не поширюються положення статті 571 ЦК України, що передбачають правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Сума авансу підлягає поверненню.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно визначився з тим, що у виниклих між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 правовідносинах передані/отримані за Договором №105/16 від 1 жовтня 2016 року грошові кошти в сумі, еквівалентній 500,00 доларів США, є авансом, що підлягає поверненню. Однак, ухвалюючи рішення в цій частині, суд не зазначив з якого саме розрахунку виходив, присуджуючи до стягнення 13562,00 грн. як еквівалент іноземної валюти. Зазначені обставини, згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів авансу.

Так, у сенсі положень статті 524 ЦК України, виходячи з прив'язки гривневого еквівалента до іноземної валюти, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню грошові кошти (аванс) в сумі 13035,35 грн., що по курсу НБУ на 13 червня 2017 року рівно 500,00 доларам США.

Ухвалюючи рішення в частині вимог про стягнення 3% річних, суд першої інстанції не лише неправильно визначився з наявністю правових підстав для задоволення цієї частини вимог, а й не зазначив, ні суми простроченого грошового зобов'язання, ні період прострочення, не привів розрахунків суми, яку стягнув, більш того, не зрозуміло з яких правових підстав відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді 3% річних присудив до стягнення у солідарному порядку.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, зобов'язання у ОСОБА_5 по поверненню 13035,35 грн. виникне лише на підставі рішення суду, а, відтак, одночасно з ухваленням рішення про стягнення 13035,35 грн. правові підстави для застосування передбаченої положеннями частини 2 статті 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді 3% річних від суми 13035,35 грн. як простроченої відсутні. Зазначені обставини згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних від простроченої суми та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних від простроченої суми.

Ухвалюючи рішення в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 69166,20 грн. та в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., суд першої інстанції обгрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення цієї частини вимог.

Так, майнова шкода обумовлена тим, що ОСОБА_3 взято у ОСОБА_7 у позику грошові кошти в сумі, еквівалентній 5000,00 доларів США, що передано ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не повернули передані ним 5000,00 доларів США за садовий будинок та земельну ділянку, продаж яких не відбувся. Однак, відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 щодо купівлі-продажу нерухомого майна не мають нічого спільного з відносинами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 щодо позики грошових коштів, чи з відносинами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по переданню грошових коштів в сумі 5000,00 доларів США. Договірні правовідносини купівлі-продажу нерухомого майна не передбачають відшкодування ні майнової ні моральної шкоди, що ж до відшкодування шкоди в порядку недоговірних зобов'язань (статті 1166, 1167 ЦК України), то є недоведеними складові такої відповідальності (неправомірні дії чи бездіяльність, вина, причинно-наслідковий зв'язок тощо) для ОСОБА_5, ОСОБА_4 Крім того, відшкодування заявленої шкоди заявлено в солідарному порядку, що не обгрунтовано з посиланням на закон як такий. Правові підстави для скасування рішення суду в частині вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 69166,20 грн. та в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. відсутні.

Ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції не лише не визначився з розміром витрат, які підлягали присудженню на користь позивача, а й присудив судові витрати до стягнення з відповідачів у солідарному порядку, що не передбачено законом.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 88 ЦПК України понесені та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В частині вимог до ОСОБА_5 підлягають задоволенню лише вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 13035,35 грн., ці вимоги оплачуються судовим збором в сумі 551,20 грн., відтак, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в сумі 551,20 грн. Зазначені обставини згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині розподілу судових витрат та присудження до стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_5, ОСОБА_4, ТОВ «Атланта» є самостійними відповідачами, будь-яка солідарна відповідальність цих відповідачів відсутня.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не оскаржено відповідачем ОСОБА_4 Та обставина, що апеляційна скарга ОСОБА_5 містить доводи щодо незаконності рішення суду й в частині вимог до ОСОБА_4, не є процесуальною підставою для перегляду рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 за апеляційною скаргою ОСОБА_5, оскільки в справі відсутні докази того, що ОСОБА_4 уповноважувала ОСОБА_5 представляти її інтереси. За таких обставин, при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відтак, ОСОБА_4 не позбавлена процесуального права оскаржити рішення суду першої інстанції в частині вимог до неї.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року не вирішувались вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Атланта про відшкодування моральної шкоди. За змістом рішення суду першої інстанції судом прийнято рішення за вимогами ОСОБА_3, що були уточнені 30 березня 2017 року (а.с.71-72). Дійсно первісно ОСОБА_3 заявлялись вимоги до ТОВ «Атланта» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., однак дана обставина не є процесуальною підставою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 для ухвалення в суді апеляційної інстанції рішення в частині вимог до ТОВ «Атланта» про відшкодування моральної шкоди (а.с.3-5). За таких обставин, при даному апеляційному перегляді справи в силу положень статті 303 ЦПК України не надається оцінка вимогам ОСОБА_3 до ТОВ «Атланта» про відшкодування моральної шкоди, відтак, ОСОБА_3 не позбавлений процесуального права звернутися до суду першої інстанції з заявою для ухвалення додаткового рішення, якщо вважає, що від вимог до ТОВ «Атланта» про відшкодування моральної шкоди він не відмовлявся і за такими вимогами має бути ухвалено рішення.

Керуючись ст.303, п.п.1,2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Антанта», за участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 69166,20 грн., моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. - залишити без змін.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про повернення грошових коштів - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 13035 грн. 35 коп., що по курсу НБУ на 13 червня 2017 року рівно 500,00 доларам США.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних від простроченої суми - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення 3% річних від простроченої суми - відмовити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 червня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_5 судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков