Номер провадження 2-зз/201/96/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді Ходаківського М.П., за участі секретаря судового засідання Пісчанської Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від ОСОБА_1 про часткове скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-3218/03 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, а саме просила зняти арешт з квартири № 24, розташованої в будинку № 5 по ж/м Сокіл у місті Дніпропетровську.

У своїй заяві заявник також просила здійснити розгляд даного питання без її участі.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомляли.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Тому суд вважає за можливе здійснити розгляд даної заяви за відсутності сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2003 року з метою забезпечення позовних вимог у справі № 2-3218/03 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу до розгляду справи по суті було заборонено провадити дії, направлені на розпорядження майном, яке зареєстроване за ОСОБА_3, в тому числі, але не виключно на 1/2 частину квартири № 24 в будинку № 5 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1998 року, виданого згідно із розпорядженням Міськвиконкому № 1/1515-98.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2003 року позовні вимоги позивача у даній цивільній справі до відповідача було задоволено та дане рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2003 року та набрало законної сили.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_3, яка сталася 14 грудня 2016 року (а.с. 49), до нотаріальних органів звернулася його мати ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, в процесі оформлення якої було встановлено, що на 1/2 частину належної ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності від 27 квітня 1998 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатівАДРЕСА_1, розташованої в будинку № 5 по ж/м Сокіл у місті Дніпропетровську, ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2003 року накладено арешт (а.с. 51, 52, 53).

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ураховуючи те, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно були вжиті ще у 2003 році, справу розглянуто з ухваленням рішення про задоволення позовних вимог, яке набрало законної сили 17 грудня 2003 року, даних щодо його невиконання станом на 31 серпня 2017 року до суду не надходило, та приймаючи до уваги, що квартира № 24, розташована в будинку № 5 по ж/м Сокіл у місті Дніпропетровську, належала ОСОБА_3 та його матері на праві спільної сумісної власності, а наявність арешту на квартирі перешкоджає ОСОБА_1 у вільному розпорядженні та користуванні своїм майном, в тому числі перешкоджає вступити у спадщину після смерті сина, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності даної заяви, у звязку із чим вважає за можливе її задовольнити.

Керуючись ст. 154, ст. ст. 208 - 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, ужиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2003 року в частині заборони провадити дії, направлені на розпорядження 1/2 частиною квартири № 24 в будинку № 5 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1998 року, виданого згідно із розпорядженням Міськвиконкому № 1/1515-98.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський