Справа №442/2900/17
Провадження №2/442/1364/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

про секретарі - Петрів В.М.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

В обґрунтування позову посилається на те, що у 27 червня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 позичав у нього кошти в сумі 40000,00 грн., про що останній надав відповідну розписку. Відповідач зобов'язався повернути позичені кошти до 20 грудня 2014 року. Даний факт підтверджується написаною власноручно відповідачем розпискою від 27.06.2014р. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг і у телефонному режимі, а також ним було офіційно надіслано претензію відповідачу, проте станом на день подання позову ( 01.04.2017р.) борг не повернуто, а взяті на себе зобов»язання не виконано. З цих підстав, просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 40000,00 грн.; інфляційні витрати - 27744,28 грн.; 3%річних - 2719,00 грн.; проценти на суму позики - 37330,41 грн.; пеню - 19923,30 грн.; судові витрати - 1277,17 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшив заявлені позовні вимоги, пояснив аналогічне викладеному в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин, хоча повістка була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що 27.06.2014 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 кошти в розмірі 40000,00 грн., та відповідач зобов'язався повернути вказану суму коштів до 20.12.2014 року.

Факт укладення такого договору та передачі вказаних коштів відповідачу стверджується розпискою позичальника - відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.1050 ЦК України, визначено обов»язок позичальника сплатити грошову суму відповідно до вимог статті 625 ЦК України, яка встановлює також обов»язок позичальника, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу 3% річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вище наведене, перевіривши належним чином розрахунки, що представлені в суд позивачем ОСОБА_1 про розмір заборгованості по борговій розписці, суд вважає їх правильними та кладе в основу рішення, тому з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 40000,00грн. по борговій розписці, що свідчить про неповернення відповідачем боргу, а також стягнення з відповідача у розмірі 27744,28 грн. інфляційних витрат; 3% річних - 2719,00 грн.; процентів на суму позики - 37330,41 грн.; пені - 19923,30 грн. та судових витрат - 1597,17 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 40000 (сорок тисяч ) 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1інфляційні витрати у розмірі 27744 ( двадцять сім тисяч сімсот сорок чотири тисячі ) 28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 - 3% річних у розмірі 2719,00 ( дві тисячі сімсот дев»ятнадцять ) тисяч грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1проценти на суму позики у розмірі 37330 ( тридцять сім тисяч триста тридцять ) 41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1- пеню у розмірі 19923 ( дев»ятнадцять тисяч дев»ятсот двадцять три тисячі ) 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, понесені ним судові витрати при поданні позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 1597,17 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення - з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.