Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності та поділу майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив, в обґрунтування якого зазначив, що 24 лютого 1994 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, який розірвано у судовому порядку 25 вересня 2014 року. За час шлюбу за спільні кошти ними побудовано новий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок отримала відповідач ОСОБА_5 Оскільки придбане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити спільне майно, він просить визнати за ним та відповідачем ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області та виділити йому і відповідачу по 1/2 частині вказаного житлового будинку; судові витрати покласти на відповідача.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок № 43 по вул. К.Маркса в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області; стягнути із зустрічного відповідача понесені судові витрати.Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що житловий будинок побудовано силами батьків зустрічного позивача ще до шлюбу із зустрічним відповідачем. Фактично в житловому будинку завжди проживали та проживають батьки ОСОБА_2.Житловий будинок лише оформлено на імя ОСОБА_5, його побудовано ще до шлюбу із зустрічним відповідачем. Всі матеріали на будівництво були придбані батьками зустрічного позивача та подаровані їй. Також батьки оплачували работу будівельників. Під час шлюбу із зустрічним відповідачем житловий будинок лише було введено в експлуатацію, а тому просила суд, визнати майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області її особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вимоги зустрічної позовної заяви не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

Відповідач та представник відповідача вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення, позовну заяву ОСОБА_1 не визнали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_6, пояснив суду, що він є братом відповідача. В 1991 році він закінчив інститут, а в осені вже працював на будівництві в будинку за адресою: по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області. Його батько в цей проміжок часу був начальником будівельного об'єднання, а тому не міг перебувати весь час на будівництві, а тому він особисто займався будівництвом. На той час в нього було відкрито підприємство, на якому була будівельна техніка необхідна для будівництва, а саме кран, самосвал, ексковатор. Всі монтажі в частині зведення будинку, все робив він особисто. Коли будинок будувався у ОСОБА_5 був перший чоловік, ОСОБА_7, з яким вони мають спільну дитину, який допомовав йому та батьку у будівництві. Будинок був зведений та будівництво завершено весною 1994 року. Криша була зведена за його особисті кошти. На час одруженння з ОСОБА_1 будинок вже був завершаний для проживання. В 1994 році в данном будинку почали проживати, в основном мати. ОСОБА_1 ніякого відношення до будівництва не мав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_8, пояснив суду, що він підвозив декілька разів до будинку за адресою: по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області будівельні матеріали та бачив як позивач працював на будівництві особисто. Купував матеріали ОСОБА_1, це були доски, метал, шифер, які вони з кумом вигружали в даному будинку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_9 пояснила суду, що вона є сусідкою батьків відповідача. В 1990 році їй та сім'ї ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були надані земельні частки. ОСОБА_11 почав будівництво першим, та в 1993 році коробка вже була збудована. За виконання внутрішніх робот та за будівництво сараїв нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідкаОСОБА_12, пояснила суду, що вона є сусідкою батьків відповідача. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 була надана земельна ділянка, на якій вони почали будівництво, яке завершили десь в 1993 році та переїхали туди жити в 1994 році. Будинок допомагав будувати син ОСОБА_13. ОСОБА_1 участі у будівництві не приймав бо зійшовся із ОСОБА_5 пізніше.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14, пояснила суду, що вона є сусідкою батьків відповідача. Забудовником будинку за адресою: по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району був ОСОБА_11 Він почав будувати будинок в 1990 році. В 1993 році будинок був збудований і він із своєю друживою переїхали туди жити. Бачила, що приїзджали діти, син ОСОБА_13 та донька ОСОБА_5, внук. ОСОБА_1 коли будувався будинок ніколи не бачила.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 25.09.2014 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1В.(ОСОБА_11), зареєстрований 24.02.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому.

19 квітня 1991 року рішенням виконавчого комітету Черкаської районної ради народних депутатів №62 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_15 (ОСОБА_11), по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до плану забудови земельної ділянки від 18липня 1991 року виготовлено та погоджено пдан забудови земельної ділянки по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

06.04.1994 року було виготовлено ЧОБТІ схематичний план на даний житловий будинок.

Згідно із актом державної технічно комісії про готовність закінченого будівництвом садибного житлового будинку, господарських споруд до експлуатації від 09.07.2006 року пред'явлений до здачі житловий будинок громадянки ОСОБА_16 (ОСОБА_11), розташований по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області готовий до експлуатації.

Відповідно до свідоцтва про право власності САВ 624003 від 13.02.2008 року виданого Виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради ОСОБА_5 (ОСОБА_11), є власником житлового будинку площею 134,2 кв.м., з надвірними спорудами по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Вирішуючи питання про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю суд виходить із такого. В ході судового розгляду справи встановлено, що будинок частково збудований до одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (ОСОБА_11), що підтверджується як показаннями свідків, так і матеріалами справи: копії накладних та квитанціями (а.с. 102-148).

Проте відповідно до технічного паспорта на садибний(індивідуальний) житловий будинок від 08.08.2006 року є наявні побудовані будівлі, які відсутні на тематичному плані від 19.08.1994 року, які були зведені під час шлюбу позивача і відповідача, а саме: В1- веранда, В2-сарай(прибудова 5.20?7.91), а2- прибудова 1,83 ?2,46 (веранда з сходами),Б2 гараж (кухня а1 і зверху погріба Б зроблений гараж в технічному паспорті Г);1-колодязь, 2-й поверх з кімнатами (1-8,1-9,1-10,1-11), №1 - ворота, №2-огорожа (яка відмічена тільки 08.08.2006 року в експлуатації в технічному паспорті), що підтверджується також копією плана земельної ділянки по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області від 08.08.2006 року та Абрисом земельної ділянки по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області від 12.07.2006 року.

Також, покликання ОСОБА_2 (Громико) на ті обставини, що ОСОБА_1 не приймав участі у будівництві не підтверджено наявними доказами та в силу ст.60 СК України, не можуть слугувати підставою для позбавлення його права у спільній сумісній власності подружжя.

Крім того, суд критично ставиться до ствердження відповідача, що в 1996-1997 роках батьки відповідача переїхали на постійне місце проживання до житлового будинку де і були зареєстровані, оскільки спростовуються доказами, а саме копією договіру купівлі-продажу квартири (ВВВ №772125 від 16.03.2004 року); копією поквартирної карточки АДРЕСА_1, де вказано, що батьки відповідача ОСОБА_5 - №1. ОСОБА_11 та №2 ОСОБА_10 були «прописані» в квартирі АДРЕСА_2, з 5.03.1983 року, і виписані 21.04.2004 роки; довідкою виданою Червонослобідською сільською радою №1644/02-09 від 07.10.2016 року, згідно якої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані в домоволодінні с.Червона Слобода, вул. Миколи Леонтовича 43 (колишня ОСОБА_17 43) з 23.10.2006 р. та копіями договорів, які свідчать що договори на електропостачання та газопостачання будинку с. Червона Слобода, вул. Миколи Леонтовича 43 (колишня ОСОБА_17 заключались починаючи з 2000 р .,а саме: копією договору про планове технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання від 05.02.2001 р;копією договору від 03.02.2000 р. на електропостачання з Черкаським РЕМ; копією договору від 21.01.2003 року на постачання еклектичної енергії з ВАТ«Черкасиобленерго»; копією договора №448 від 20.03.2001 року про постачання природного газу ; копією договору №579 від 22.01.2002 року про надання послуг електрозвязку; копією розрахункової книжки від 18.11.2003 р. по оплаті за природний газ ; копією розрахункової книжки за електроенергію за 2001 р.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач.

Враховуючи вищевикладене та вираховуючи конкретну частку сторін в спірному житловому будинку, суд приходить до висновку, що частка позивача ОСОБА_1 в житловому будинку по вул. К Маркса, 43 в с. Червона Слобода Черкаського району , яка може бути йому виділена, та на яку можливо визнати за ним право власності буде становити - 1/3.

Виходячи із вищевикладеного, частка відповідача ОСОБА_2 в спірному житловому будинку, яка може бути їй виділена, та на яку можливо визнати за нею право власності відповідно буде становити - 2/3.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_2 на адресу суду не було надано обєктивних та переконливих доказів, які б надавали можливість в судовому порядку визнати спірний житловий будинок її особистою приватною власністю, а також визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на1/2 частину.

Тож на підставі вищевикладеного суд вважає, що первісний позов та зустрістрічна позовна заява підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, Цивільно-процесуального кодекс України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності та поділу майна задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. К. Маркса, 43, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: вул. К. Маркса, 43, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини домоволодіння за адресою: вул. К. Маркса, 43, с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись з рішенням по справі на офіційному веб-порталі в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Повтий текст виготовлений та підписаний 25.01.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_18