АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1447/17 22-ц/774/1902/К/17
Справа № 171/1447/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1902/К/17 суддя Семенова Н.М.
Категорія - 50 (ІІ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар - Видрик А.А.

за участю: стягувача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просила суд видати судовий наказ про щомісячне стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі половини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття; припинити дію виконавчого листа в справі № 171/1277/15-ц, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 21.10.2015 року, з 10.08.2017 року.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року, описку в якій виправлено ухвалою того ж суду від 11 вересня 2017 року, відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження її розгляду, посилаючись на наявність підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 96 ЦПК України, для видачі судового наказу за поданою нею заявою та безпідставне застосування судом вимог ч.5 ст. 100 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції, виходив з того, що предявлені ОСОБА_2 вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник хоче збільшити розмір уже стягнутих аліментів, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, як передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на момент постановлення ухвали судом першої інстанції, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

У статті 96 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на момент постановлення ухвали судом першої інстанції, наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Частиною 3 ст. 100 ЦПК України в редакції 2004 року, яка діяла на момент постановлення ухвали судом першої інстанції, визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо:

1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу;

2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право;

3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою відмови у прийнятті заяви про видачусудового наказу стало те, що заявник хоче збільшити розмір уже стягнутих за рішенням суду аліментів, а тому із заяви про видачу судового наказу вбачається наявність спору про право, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Так, дійсно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно розяснень, наведених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, з викладеного вбачається, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням може бути зменшено або збільшено тільки за позовом платника або одержувача аліментів і тільки за наявності певних обставин.

Посилаючись на ту обставину, що заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогою, яка полягає у фактичній зміні розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, однак суд першої інстанції не перевірив чи дійсно отримує вона аліменти на неповнолітніх дітей від ОСОБА_4 на підставі рішення суду, оскільки хоча в заяві вона й послалася на цей факт, але докази на підтвердження цього в матеріалах справи відсутні та дійшов передчасного висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_2 заслуговують на увагу, у звязку з чим подана нею апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, як передчасна, з направленням матеріалів справи за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.1 ч.1 ст. 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2017 року скасувати.

Матеріали справи за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів направити до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 27.12.2017 року.

Головуючий:

Судді: