АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/1368/17 22-ц/774/1606/К/17
Справа № 215/1368/17 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1606/К/17 суддя Дудіков А.В.
Категорія № 26 (I) Доповідач - Барильська А.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Барильської А. П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Видрик А.А.,

за участю: представника відповідача ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Тетяни Юріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Північний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом 33 років11 місяців у відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 22.12.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 60% та третю групу інвалідності безстроково.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ «Північний ГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди 921600 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Північний ГЗК» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 32000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Північний ГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду зі зменшенням розміру суми, стягнутої з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зокрема, апелянт посилається на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є винним у втраті позивачем працездатності та причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПрАТ «Північний ГЗК» з фактом втрати працездатності позивача. Натомість існує причинно-наслідковий зв'язок між діями самої ОСОБА_3, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, у зв'язку з чим, на думку відповідача, суд дійшов хибного висновку щодо виникнення профзахворювання у позивача з вини ПрАТ «Північний ГЗК».

Крім того, на думку представника відповідача визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості та є завищеним.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач з 01.02.1977 року по 29.05.1995 року, з 01.12.1997 року по 15.10.2001 року та з 10.03.2005 року по 22.12.2016 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах, а 22.12.2016 року був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с.15-23).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 листопада 2016 року, складеного комісією та затвердженого начальником Головного управління Державної служби України з питань праці Дніпропетровської області, у хворого ОСОБА_3, загальний стаж роботи 44 роки 8 місяців 19 днів, за професією 33 роки 8 місяців 26 днів, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 34 роки 6 місяців. Згідно з Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.04.2014 № 248 умови праці водія автотранспортних засобів в кар'єрі технологічної колони автомобілів № 51 гірничотранспортного цеху № 1 ПрАТ «Північний ГЗК» ОСОБА_3 віднесені: - за параметрами вібрації - до 3 класу 1 ступеню "Шкідливості", за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеню "Шкідливі"; - за параметрами шуму - до 3 класу 1 ступеню "Шкідливі"; мікроклімат до 3 касу 1 ступеню "Шкідливі"; - важкість праці до 3 класу 2 ступеню "Шкідливі".

У п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 листопада 2016 року, зазначено діагноз: вібраційна хвороба другого ступеня від дії загальної вібрації з вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазоморно-трофічними порушеннями на кистях, ускладненим дисциркуляторною енцефалопатією ІІ ст. З ПМК у вертебро-базилярному басейні з помірною вестибуло-мозочковою дисфункцією, пірамідною недостатністю з двох сторін, гіпертонічною хворобою ІІ ст., ІХС, у поєднанні з полірадикулопатією L5-S1 та C5-C7 з вираженими порушеннями біомеханіки хребта, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ст.), деформуючим артрозом колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром. (Т 45.2). (а.с. 31-32).

Згідно п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 листопада 2016 року, працюючи водієм автотранспортних засобів в кар'єрі виконував роботи з управління технологічними автомобілями в кар'єрі. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації автотранспортних засобів, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, аерозолю переважно фіброгенної дії та шуму. За таких обставин виникло професійне захворювання. (а.с. 32)

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 60 % висновком МСЕК від 22.12.2016 р. Безстроково та третя група інвалідності (а.с.35,36).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов'язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції керувався ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з доведеності факту заподіяння моральної шкоди позивачу при виконанні ним трудових обов'язків з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 листопада2016 року, причиною професійних захворювань позивача є його робота впродовж 34 років 6 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, які виникли у зв'язку з порушенням керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Оскільки порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України встановлено вищевказаним актом розслідування причин виненкнення хронічного професійного захворювання, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу.

Спростовуються доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач переносить частий біль в шийному та п/крижовому відділах хребта з віддачею в ліву руку та ліву ногу, біль та обмеження об'єму рухів в плечових, переважно лівому, ліктьових та колінних с-бах, періодичний сильний біль в п/кр. від. хребта при тривалій ході, неможливість тривалої ходи, вимушений зупинятися приблизно через 500м для відпочинку сидячі, біль в с-бах кистей, відчуття затерпання та слабкість в кистях, затерпання рук піднятих вверх та під час відпочинку, затерпання лівої ноги по задньо-боковій поверхні, пекучий біль в стопах, судоми в м'язах ніг, підвищену мерзлякуватість, підв. цифр АТ від 140/90 (постійно) до 160/100 мм рт.ст. (не постійно приймає гіпотензивні), запаморочення, періодичний кашель з виділенням слизового мокротиння, частий давлючий головний біль в лобно-тімяній ділянках, головний біль з онімінням правої половини обличчя та руки, біль в ділянці серця, необхідності подальшого забезпечення лікувальними засобами, ВМП, санітарно курортного лікування.

Посилання представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати професійної працездатності та відсутність тенденції щодо поліпшення стану здоров'я, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: