Справа № 452/1894/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" листопада 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

у складі головуючого - судді Кравціва В.І., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 158 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у справі та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгайчиківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 26 липня 2017 року пред'явила позов до Підгайчиківської сільської ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, а саме, державного акта на право приватної власності на землю, виданого Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області на ім'я ОСОБА_3 та визнання за нею, позивачем, право власності на земельні ділянки загальною площею 2,2764 га у АДРЕСА_1, призначеної для ведення особистого підсобного господарства у порядку спадкування за заповітом після смерті ї тітки ОСОБА_2, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1

У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що після смерті її тітки відкрилася спадщина у тому числі на земельні ділянки і при житті, 26 квітня 2017 року, ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що земельну ділянку заповіла їй, позивачу, однак Рудківська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що померла ОСОБА_2, а державний акт на право приватної власності виданий ОСОБА_3.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його і позивача відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач - Підгайчиківська сільська рада Самбірського району Львівської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Згідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ст. 158 цього Кодексу розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Статтею 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 89 років в с. Підгайчики Самбірського району померла ОСОБА_2 (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, складеного 26 квітня 2007 року, вбачається, що ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідає ОСОБА_1, що проживає у АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2764 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства на території АДРЕСА_1, оскільки у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку допущено помилку ім'я та по батькові ОСОБА_2 помилково записано ОСОБА_4( а. с. 9).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із списку осіб, які мають право на середню земельну частку Підгайчиківської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мала право на земельну ділянку, площею 0,23 га( а. с. 13-14).

Із Державного акта на право приватної власності на землю відомо, що ОСОБА_3, котра проживає у с. Підгайчики на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 27 березня 2001 року № 232 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,2764 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована у с. Підгайчики Підгайчиківської сільської ради, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства ( а. с. 8).

Із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, витягу із погосподарської книги та довідок, виданих виконавчим комітетом Підгайчиківської сільської ради, відомо, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьком записаний ОСОБА_5, вона проживала у АДРЕСА_2, а також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є одна і та ж сама особа ( а. с. 10, 11,12, 15-18).

Тобто, у різних документах імя та по батькові ОСОБА_3 записані по різному, однак із досліджених доказів достовірно відомо, що на підставі зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_2 належало право власності на земельну ділянку площею 2,2764 га в межах згідно з планом, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, на території АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,2764 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що належала їй відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 27 березня 2001 року № 232.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя