Єдиний унікальний номер 448/323/17
Провадження № 2/448/428/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28.12.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Кічака Ю.В., при секретарі Шегинській Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона являється власником будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1. Вказане будинковолодіння належить їй на праві приватної власності згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2010 року, виданого на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області суду. Стверджує, що окрім неї в даному будинку зареєстровані та проживають її, позивачки ОСОБА_1, доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також їхні діти.
Зазначає, що в будинку також зареєстрований колишній зять та відповідач по справі ОСОБА_2 Останній фактично не проживає там понад 10 років. Вказаний будинок покинув добровільно, забравши усі свої речі та повернувся проживати до своїх батьків. На даний час проживає у АДРЕСА_2
Покликається на те, що через формальну прописку ОСОБА_2 в її будинку, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, також не в змозі через наведені обставини оформити субсидію.
Стверджує, що факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в належному їй на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання Гостинцівської сільської ради Мостиського району.
З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком, що належить їй, позивачці ОСОБА_1 та розташований по АДРЕСА_1
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутності та проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, позивачці по справі, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2010 року, виданого на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10.12.2009р.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України передбачено, що позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 зазначеного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Із акту обстеження матеріально побутових умов господарства ОСОБА_1 від 28.12.2016 року, відомо, що в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані семеро осіб, в тому числі і відповідач по справі ОСОБА_2, однак такий понад 10 років в даному будинку не проживає.
У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», по справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Із матеріалів цивільної справи не встановлено обставин створення позивачкою ОСОБА_1 перешкод відповідачу ОСОБА_2 у користуванні спірним жилим приміщенням, останній за захистом своїх прав на проживання у будинку позивачки не звертався.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив будинок та повернувся проживати до своїх батьків. На даний час ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_2
Вищевказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і та ОСОБА_6, котрі в таких ствердили, що відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає понад 10 років, після розлучення з дочкою позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишив дане місце проживання та став проживати у своїх батьків.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців.
Відповідно до змісту ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Своїми процесуальними правами позивачка ОСОБА_1 розпорядилася на власний розсуд, а відповідач ОСОБА_2 не тільки не надав ніяких доказів на спростування доводів позивачки, але й не з'явився в судове засідання без поважних причин, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за спірним місцем проживання без поважних причин більше строку, встановленого ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, а саме понад десять років, немає жодних підстав для його вселення у спірний будинок, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням - будинком, що належить позивачці ОСОБА_1 та розташований по АДРЕСА_1
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком, що належить ОСОБА_1 та розташований по АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.В.Кічак
Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак