АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 652/186/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/1920/17
Головуючий в І інстанції Дригваль В.М.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПрушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23.06.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № HEK0AN13792482 від 28.05.2008 року Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 24402,36 доларів США для придбання автомобіля марки Scoda Octavia Tour на термін 27.05.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, відповідно до графіку погашення заборгованості. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 16.11.2015 року має заборгованість 142512,33 доларів США, яка складається з: 27013,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 12752,99 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3321,88 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 92627,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 10,85 доларів США - штраф (фіксована частина), 6785,79 доларів США - штраф (процентна складова). На підставі чого, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 23.06.2016 року у задоволенні ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у повному обсязі у зв'язку зі спливом строків давності.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що кредитним договором встановлено строк виконання до 27.05.2015 року, а тому саме від цієї дати повинен відраховуватись строк позовної давності. Крім того, п. 14.11 договору сторони встановили строк позовної давності для стягнення кредиту, відсотків, неустойки у п'ять років. Отже, оскільки, кредит повинен був повернутий рівними платежами щомісячно, то строк позовної давності відраховується по кожному платежу та становить п'ять років. Таким чином строк банку для захисту своїх інтересів з урахуванням строку виконання договору - 27.05.2015 року, є 27.05.2020 року. Тобто цей строк ще не настав. На підставі чого, банк просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість доводів ПАТ КБ «Приватбанк» просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасника процесу, який з'явився до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитно - заставний договір, за яким останньому було надано кредит у розмірі 24 402,36 доларів США зі сплатою 15 % річних та терміном до 27.05.2015 року на придбання автомобіля Scoda Octavia Tour 2008 року випуску, тип ТЗ легковий автомобіль, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1,59, реєстраційний номер знак НОМЕР_1, який на забезпечення виконання зобов'язання було передано у заставу банку.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 16.11.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 142 512,33 доларів США, що еквівалентно 3 284 909,23 грн., яка складається з: 27 013,39 доларів США - заборгованості за кредитом, 12 752,99 доларів США - заборгованості зі сплати процентів, 3 321,88 доларів США - заборгованості з комісії, 92 627,44 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, 10,58 доларів США - штрафу (фіксована частина) та 6 785, 79 доларів США - штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання, сплата неустойки.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, наступила подія дефолту, з 12.03.2009 року у позивача виникло право на позов, тому з цієї дати належить обраховувати строк позовної давності, який банком був пропущений.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розділом 12 договору між сторонами передбачено події дефолту - певні порушення боржником умов договору, внаслідок яких банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту та відсотків. Так, п. 12.2.1 передбачено, що у разі настання події дефолту банк про це сповіщає позичальника направленням письмового повідомлення, а за п. п. 12.2.5, 12.2.6 договору якщо протягом 30 календарних днів з моменту отримання позичальником повідомлення про дефолт він усуне подію дефолту, вимоги банку у повідомленні про дефолт втрачають чинність, в іншому випадку для позичальника наступає обов'язок негайного повернення суми кредиту та процентів.

Оскільки позивач не надсилав відповідачу письмового повідомлення про подію дефолту, строк виконання зобов'язання змінений не був, протилежний висновок суду першої інстанції щодо порядку обрахування строку позовної давності є необґрунтованим.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 14.11 договору між сторонами строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів, неустойки становить 5 років, разом з тим п. 14.10 договору нарахування неустойки за цим договором обмежене трьома роками, сама неустойка передбачена розділом 14 договору, відповідач не заперечував щодо правильності розрахунку позивача стосовно заборгованості за договором в межах строку позовної давності, наданого на вимогу суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки відповідно до п.14.11 договору між сторонами строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів, неустойки становить 5 років.

Крім того, умовами кредитного договору, зокрема п.14.3 передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 6.2.4 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення.

Згідно з п. 14.9 договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно- правової відповідальності за правопорушення, зокрема при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн.,а також 5 % від суми позову.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку пеню та відповідно штрафні санкції від суми простроченого платежу (п.п.14.2, 14.3., 14.5, 14.6., 14.7, 14.8 та 14.9. кредитного договору).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами при розгляді даної категорії справ.

Зважаючи на це на відповідача може бути покладений лише однин вид цивільно-правової відповідальності, з тих, які передбачені укладеним між сторонами кредитним договором. Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин справи стягненню з відповідача підлягає лише передбачений договором штраф, а сплачувати пеню відповідач із наведених вище причин не зобов'язаний.

На вищевикладені обставини суд першої інстанції не звернув уваги, і тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23.06.2016 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором HEK0AN13792482 від 28.05.2008 року у сумі 6 301,27 доларів США або 163 265,90 грн. в рахунок боргу за кредитом, 8 389 доларів США або 217 374,01 грн. в рахунок заборгованості за відсотками, 2338,25 доларів США або 60 584,05 грн. в рахунок боргу за комісією, 9,65 доларів США або 250 грн. в рахунок штрафу (фіксована частина), 4 580,64 доларів США або 118 684 грн. в рахунок штрафу (процентна складова), а всього 21 618,81 доларів США або 560 157,60 грн.

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_5 пені у сумі 57 630,16 доларів США або 1 493197,45 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (тобто з 29.12.2017 року) до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.П.Воронцова

С.В.Радченко