Справа № 682/184/17
Провадження № 2/682/245/2017
РІШЕННЯ
22 березня 2017 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Мацюка Ю.І.,
з участю секретаря Захарчук С.П.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 542842, автомобіль марки «OPEL OMEGA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_2 та був застрахований у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія».
Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено відповідне покарання.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове зсідання повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено відповідне покарання.
Як слідує з постанови суду, в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.
Згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вказана постанова для суду, який розглядає дану справу про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_3 є обов'язковим в частині чи мали місце ці дії та чи вчинені вони саме ОСОБА_3, дані обставини доказуванню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100000 тисяч гривень.
Відповідно до ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Відповідно до статті 29 Закону, у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати повязані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до статті 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.
Стаття 979 ЦК України зобов`язує виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до умов договору обов'язкового страхування ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100000 гривень, франшиза нуль.
Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 3,9 своєї постанови №4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Вчиненням відповідачем ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, повязаних з пошкодженням його майна, порушенні звичного способу життя, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя.
З урахуванням ступеню вини ОСОБА_3, наслідків, що настали, понесених позивачем моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 1700 гривень. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.
Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Таким чином, при визначенні розміру витрат на правову допомогу, суд враховує, що склад та розмір витрат, пов'язаних із сплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано квитанцію № 12/03 від 12 вересня 2016 року про сплату 5000 гривень та розрахунок витрат на правову допомогу, надану адвокатом.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,84,88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1700 гривень у відшкодування моральної шкоди та 2240 гривень витрат по сплаті судового збору та 5000 гривень витрат на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Копію заочного рішення надіслати відповідачам рекомендованим листом з повідомленням протягом трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мацюк Ю. І.