РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Перегудової В.Р.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,-

Установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати поруку припиненою (відповідно до договору поруки № SR-SME 708/360/2008 від 26 серпня 2008 року), судові витрати покласти на відповідачів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 украдено договір про надання кредитної лінії № Crl-SME708/360/2008 від 26.08.2008 року, який складався з двох частин та згідно якого «ОТП Банк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 76000 доларів США, що еквівалентно 607468,07 грн., у відповідності до якого остання зобовязана щомісяця, в строки, визначені договором, здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором. У якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та нею укладено договір поруки № SR-SME 708/360/2008, відповідно до якого вона зобовязалася відповідати перед «ОТП Банк» у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2 На її думку, банк не виконав п.1.2. договору та не звернувся з вимогою до неї як поручителя про виконання боргових зобовязань, що виникли внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору боржником. Таким чином, вона взагалі не знала про спір, що виник між банком та боржником за кредитним договором, а саме, що боржник з березня 2011 року не сплачує періодичні платежі визначені у кредитному договорі. Даний факт виявлений нею 09.09.2013 року, коли отримано позовну заяву про стягнення заборгованості. Зі згаданої позовної заяви вбачається, що останній періодичний платіж за кредитним договором зроблений 14 лютого 2011 року і до 09 вересня 2013 року жодних періодичних платежів визначених у кредитному договорі не було зроблено боржником ОСОБА_2, тобто з моменту останнього платежу і до предявлення вимоги поручителя пройшло 2 роки та 7 місяців. Вважає, що в такому випадку кредитор звернувся з вимогою до поручителя поза строками встановленими діючим законодавством для предявлення вимоги. Також, вона не повідомлялась про зміни у договорі, що також є підставою для припинення поруки.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

26 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредитної лінії №CrL-SME708/360/2008 від 26.08.2008 року, згідно якого ЗАТ «ОТП Банк» перерахував на поточний рахунок ОСОБА_2 №7341 кредит в сумі 76 000,00 доларів США.

У відповідності до умов договору відповідач ОСОБА_2 зобовязана щомісяця, в строки, визначені договором, здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором.

За вказаним договором ОСОБА_2 отримала від банку кредитні кошти у розмірі 76 000,00 доларів США на строк до 25.08.2017р., а отже, банком виконаний обовязок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором.

Згідно з п. 1.4. частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник (ОСОБА_2І.) зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п.3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 6,5% річних.

18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продало (переуступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права за договором про надання кредитної лінії №CrL-SME708/360/2008 від 26.08.2008 року, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за даним кредитним договором та зобов?язалося сплатити ПАТ «ОТП Банк» винагороду.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за договором про надання кредитної лінії №CrL-SME708/360/2008 від 26.08.2008 року.

Також, у якості забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором про надання кредитної лінії, 26.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № SR- SМЕ 708/360/2008.

Відповідно до пункту 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Вказані обставини встановлені рішення суду від 14.07.2014 року, яке набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню.

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.11.2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 1193786,75 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Відповідно до п.4.1 спірного договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання всіх зобов'язань за кредитним договором.

Вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основаного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються.

Вказаний правовий висновок, який був зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справ № 6-6цс14 та за № 6-53цс14 від 17.09.2014, застосовується судом до спірних правовідносин.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Матеріали справи не містять доказів про те, що зі сторони відповідача відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди. Як до кредитного договору так і до договору поруки будь - які зміни не вносились.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,11,14,27,31,60,88,213-215 ЦПК України ст.ст.251,525, 526,530,553,554,625, 1054,1055 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, починаючи з 07.11.2017 року. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий