Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2017 Справа №607/8262/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просила визначити, що частка померлої ОСОБА_4 у земельній ділянці площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1 становить 1/3 частку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_4. До складу спадкового майна входить також земельна ділянка площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1. Однак, звернувшись в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у вказаній земельній ділянці, їй (ОСОБА_1.) в усній формі відмовлено, у зв'язку із тим, що не визначено належний ОСОБА_4 розмір частки земельної ділянки у спільній власності. З цих підстав позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, також вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі .

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, кожна окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких зазначили,що позов ОСОБА_1 у визнають у повному обсязі.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Рішенням Тернопільської міської ради дев'ятої сесії сьомого скликання від 16 червня 2016 року №7/9/54 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4." вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та передати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №68606294 від 21 вересня 2016 року, земельна ділянка площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, про що зроблено актовий запис №682 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 29 квітня 2016 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

У встановлений законом строк позивачка ОСОБА_1 звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4

05 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_4, зокрема на 19/50 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №74872004 від 05 грудня 2016 року19/50 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1.

Згідно викладених у позові обставин, нотаріусом в усній формі відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у земельній ділянці площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1 в м. Тернопіль, оскільки частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності не визначено.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених прав визначені у ст.16 ЦПК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною ст. 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку; співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Згідно ч. 4-5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При цьому, відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності.

Вимогами статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №68606294 від 21 вересня 2016 року, земельна ділянка площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, отже померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 належала 1/3 частина у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги визнання позову відповідачами, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визначення частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 у земельній ділянці площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209,212-215, 292, 294-296 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 у земельній ділянці площею 0,0431 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1 становить 1/3 частину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка