Справа № 199/1977/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, спричиненої смертю фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

В березні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, спричиненої смертю фізичної особи.

В обгрунтування позову зазначила, що 06 березня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Віда», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Л. Українки в м. Києві від вул. Кутузова в напрямку вул. Шовковичної, на перехресті з вул. Мєчнікова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до KMKЛ № 17.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_1, є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, від 22.07.1988 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7134 від 20.05.2016 року, проведеної в рамках кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001722, ОСОБА_3 отримав серед іншого черепно-мозкову травму, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя між нею і настанням смерті існує прямий зв'язок. Смерть ОСОБА_3 настала від черепно-мозкової травми з розвитком набряку мозку.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року, винесеної ст. слідчим СУ ГУ Національної поліції в м. Києві Бойко O.A., досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001722 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - було закрито в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_3, позивачу по справі було спричинено майнову та моральну шкоду.

Майнова шкода, яка завдана позивачу полягала у витратах на придбання медичних препаратів та лік, в період, коли ОСОБА_3 знаходився у лікарні, що підтверджується чеками на переліком медикаментів, який надавався лікарнею. Загальна сума складає 7372,82 грн, а також із витрат на поховання на загальну суму 5690,90 грн.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалості їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкода, оскільки настала смерть близької людини,позивач вважає, що розмір моральної шкоди завданий їй складає 100000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 13 063,73 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягав на задоволені позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду свої заперечення в яких зазначив, що ця трагічна подія відбулася внаслідок умисних дій ОСОБА_3, який порушив п. 4.14 а), 8.7.3.е) ПДР України, що стало єдиною і головною причиною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої він загинув.

Відповідач зазначає, що наявність винних дій ОСОБА_3 і відсутність відповідача вини в смерті ОСОБА_3, та як наслідок звільнення від обов'язку відшкодування шкоди, в тому числі моральної, підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001722: показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідача показами в якості свідка, слідчими експериментами за відповідача участі та участі свідків, висновком авто технічної експертизи № 434ат від 13.07.2016 року та іншими документами, які містяться у справі.Згідно з цих матеріалів в діях відповідача порушень Правил дорожнього руху України не вбачається. Відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_3 і був впевнений, що ніяких перешкод для руху мого автомобіля немає. Відповідач вважає, оскільки в його діях не має порушень в ДТП то він звільняється від обов'язку відшкодування майнової та моральної шкоди, а відтак і звільняється від відшкодування витрат на лікування та поховання ОСОБА_3, у зв'зяку з чим просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2016 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Віда», н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по бульвару Л. Українки в м. Києві, від вул. Кутузова в напрямку вул. Шовковичної, на перехресті з вул. Мєчнікова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до KMKЛ № 17.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві.

ОСОБА_1 є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, від 22.07.1988 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 7134 від 20.05.2016 року, проведеної в рамках кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001722, ОСОБА_3 отримав серед іншого черепно-мозкову травму, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя між нею і настанням смерті існує прямий зв'язок. Смерть ОСОБА_3 настала від черепно-мозкової травми з розвитком набряку мозку.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.07.2016 року, винесеної ст. слідчим СУ ГУ Національної поліції в м. Києві Бойко O.A., досудове розслідування у кримінальному провадженні яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001722 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - було закрито в зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка що діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану: шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Виходячи з обставин справи та наведених норм закону, на відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки покладено обов'язок по відшкодування завданої ним шкоди, в тому числі моральної шкоди.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 17 жовтня 2012 року, розглянувши справу №6-1І4цс12, згідно якого виходячи з положень частини другої статті 1187 та частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) якої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

В наслідок зазначеного вище, позивачу по справі спричинено майнову та моральну шкоду.

Майнова шкода, яка завдана позивачу полягала у витратах на придбання медичних препаратів та лік, в період, коли ОСОБА_3 знаходився у лікарні. Квитанціями, які надав позивач до матеріалів справи підтверджено купівлю ліків на суму 6 333,62 грн. та витрат на поховання підтверджено квитанцією на суму 1 810,90, а всього 8 143,52 грн., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Як вбачається із норми п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевою самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Також, частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювана, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - водій, який керував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1 ) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності : фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалості їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попередньою життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкода, оскільки настала смерть близької людини,суд вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23 1201, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 214-215 ЦПК України, суд-

ВИ Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, спричиненої смертю фізичної особи- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8 142, 62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000, 0 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640.0 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Скрипник О.Г.