Справа № 152/1887/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 серпня 2017 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого Войнаровського І.В.,
секретаря Палій М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 Республіки Німеччина ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, третя особа - ОСОБА_4,
26 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 14 березня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем.
Від шлюбу у подружжя дітей немає.
Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, систему життєвих цінностей.
Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим.
У судове засідання позивач не зявилася, однак у письмовій заяві просить розглянути справу за її відсутності.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.
Відповідач у судове засідання не зявився.
У відповідності до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах відповідачу надсилались для вручення документи. Відповідно до ст. 15 вище зазначеної Конвенції відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-БК № 240453 (а.с. 6).
Від спільного шлюбу у сторін дітей немає.
Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя.
Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.
Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей.
Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 197, 212-215 ЦПК України, суд
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 14 березня 2014 року, актовий запис № 270.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Войнаровський