АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2547/17 Справа № 208/4296/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Посунся Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, посилаючись на його незаконність, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення частково незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер троюрідний дядько позивачки - ОСОБА_5.

На момент смерті в нього були два спадкоємці першої черги: його дружина -ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та який до смерті прийняв спадщину після померлих батьків, але належним чином не встиг переоформити всі необхідні документи, зокрема, на гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є по даній справі спірним.

Рішенням Заводського районного суду від 12.03.2014 року встановлений факт, що ОСОБА_2 є троюрідною сестрою, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7.

На даний час мається двоє найближчих родичів ОСОБА_7. - позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3.

Звернувшись до нотаріуса за встановленням права на спадщину з наявними у позивачки документами, їй в усній формі було відмовлено з підстав відсутності документів, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_7 на гараж та рекомендовано звернутись до суду за вирішенням цього питання по суті.

Розглядаючи спір та задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_2 на гараж у дворі будинку, суд 1-ї інстанції, керуючись ст.ст. 331, 1217, 1261 ЦК України, вважав, що є всі підстави для визнання позивачки власницею спадкового майна після померлого ОСОБА_7, який фактично прийняв спадщину,та як такої, що прийняла спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому судом враховані документи, які були наявними у ОСОБА_7: оціночний акт на гараж; план поверхового будування гаражу літера А-1 дворі будинку АДРЕСА_1; копія технічного паспорту автомобіля ВАЗ № 2109; виписка з рішення Ради № 159 від 15.05.1981 року про подальшу експлуатацію гаража. Крім того, суд врахував, що право власності ОСОБА_7 ніким не оспорюється.

Вимоги про встановлення факту набуття права на гараж померлим ОСОБА_7 суд залишив без задоволення. В цій частині рішення не оскаржується.

Висновки суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Так, рішення про право ОСОБА_2 на гараж оспорено ОСОБА_4,. яка на час подання апеляційної скарги була власницею спірного гаражу на підставі судового рішення від 1 8.05.2016. , однак районним судом не була притягнута до участі у справі.

Перевіряючи законність рішення, апеляційний суд вважає невірним ухвалення його на підставі ст.331 ЦКУ, оскільки з технічного паспорту на гараж вбачається, що останній був побудований у 1958році, не є новоствореним нерухомим майном і правила вказаної норми закону, введеної в дію з 2004року, на таку нерухомість не розповсюджуються.

Із усих наданих позивачкою документів слідує, що спірний гараж був побудований самочинно (а.с. 12), ні у ОСОБА_5, ні у ОСОБА_6, ні у ОСОБА_7 не малось документу, який би підтверджував саме право власності на даний гараж, а також Рішення органу місцевого самоврядування на виділ земельної ділянки під гараж, що с першочерговим та основним документом згідно норм Земельного законодавства, враховуючи при цьому, що гараж знаходиться у дворі житлового будинку. Навпаки, у справі наявні документи, які надавали цій сім*ї лише право користування гаражом, зокрема, рішення виконкому Заводської райради народних депутатів 1981 року, яким ОСОБА_5 була дозволена подальша експлуатація гаражу, що не позбавляє такого права і позивачку, враховуючи, що апелянт вже не є власницею гаражу в зв*язку із скасуванням названого вище судового рішення.

Наведені обставини та докази районний суд залишив без уваги та належної оцінки, невірно застосував норму матеріального права та ухвалив рішення про задоволення вимог, які є недоведеними. Таке рішення на підставі ст. 309 ЦПКУ повинно бути скасованим з ухваленням нового рішення.

Враховуючи, відсутність доказів щодо відведення у встановленому законом порядку земельної ділянки під спірний гараж, а також документів щодо права власності, - апеляційний суд вважає за необхідне у задоволенні вимог - відмовити.

Керуючись ст. 307, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання права власності в порядку спадкування за законом на гараж - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 606,32 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь