Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1416/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Гансецької І.А.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Коростишівська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить ? частина квартири № 7, яка розташована в м. Коростишеві по вулиці Шевченка, 15. Інша частина квартири належить ОСОБА_3, яка 4 листопада 2011 року склала на його імя заповіт.

Позивач зазначає, що 4 травня 2016 року ОСОБА_3 померла. Згодом йому стало відомо про те, що 19 червня 2015 року ОСОБА_3 склала інший заповіт на імя ОСОБА_2

Вважає, що є підстави для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3, оскільки відповідач доглядав останню після отриманої нею у березні 2015 року травми ноги, відсторонив її від спілкування з оточуючими. Зі слів сусідів, ОСОБА_3 постійно скаржилася на відсутність у неї продуктів харчування. Оскільки ОСОБА_2 не здійснював за нею належний догляд, вона мала намір скасувати заповіт, проте внаслідок незадовільного стану здоровя самостійно не могла пересуватись. Згодом відповідач помістив її до будинку для людей похилого віку, де вона й померла.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просив усунути відповідача від права на спадкування на підставі ч.2 ст.1224 ЦК України.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо поведінки відповідача та його неналежного догляду за ОСОБА_3

Бездіяльність відповідача призвела до того, що ОСОБА_3 була у безпорадному стані й не мала можливості скасувати заповіт, який вона склала на його користь.

Окрім того, суд вийшов за межі позовних вимог, застосувавши положення ч.5 ст. 1224 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу.

На думку ОСОБА_2, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки він на прохання ОСОБА_3, будучи її вітчимом, змушений був здійснювати догляд за нею. Позивач відмовився надавати будь-яку допомогу останній, не відвідував її, хоча ОСОБА_3 була дружиною його батька.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 4 листопада 2011 року склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповідала ОСОБА_1 Зазначений заповіт посвідчений нотаріально.

Як пояснили сторони в судовому засіданні, ОСОБА_3 мала інвалідність 2 групи, страждала на цукровий діабет, та внаслідок отриманої у 2015 році травми ноги пересувалась на милицях. Оскільки вона потребувала сторонньої допомоги, ОСОБА_2 здійснював за нею догляд.

19 червня 2015 року ОСОБА_3 склала на імя відповідача заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за місцем проживання заповідача.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 з 10 березня 2016 року проживала в ОСОБА_7 геріатричному пансіонаті та перебувала на повному державному забезпеченні.

ОСОБА_7 геріатричного пансіонату від 27 липня 2016 року містить інформацію про те, що ОСОБА_3 поступила до даної установи у тяжкому стані ( ліжко-хвора із цукровим діабетом) у супроводі сусіда ОСОБА_2, зовнішній вигляд підопічної охайний.

4 травня 2016 року ОСОБА_3 померла. Спадщину за заповітом після її смерті прийняв ОСОБА_2, що підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом ОСОБА_7 районного нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому не суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

За правилом ч.2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим самим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач своїми умисними діями перешкоджав ОСОБА_3 скасувати заповіт.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги й посиленого харчування, оскільки хворіла, мала незадовільний стан здоровя, останні роки пересувалась на милицях.

Однак, зазначене не свідчить про те, що відповідач умисно чинив перешкоди ОСОБА_3 скасувати заповіт.

Перебуваючи у будинку для осіб похилого віку, ОСОБА_3 мала можливість скласти новий заповіт, який міг бути посвідчений за правилами ч.1 ст.1252 ЦК України.

Окрім того, вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки.

За змістом ч.ч.2,3 ст. 1254 ЦК України скасування заповіту шляхом складання нового є остаточним, тобто заповіт, скасований більш пізнім заповітом, не поновлюється.

Оскільки заповіт, складений ОСОБА_3 4 листопада 2011 року на імя позивача, скасований її новим заповітом, усунення ОСОБА_2 від права на спадкування не породжує для ОСОБА_1 жодних правових наслідків, повязаних зі спадкуванням майна померлої.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Однак, при вирішенні спору суд застосував положення ч.5 ст. 1224 ЦК України, якою передбачена можливість усунення від права на спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, й залишив поза увагою ту обставину, що позивач звернувся до суду з позовом на підставі ч.2 ст.1224 ЦК України.

З огляду на вищезазначене, рішення слід змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на ч.5 ст.1224 ЦК України.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на ч.5 ст.1224 ЦК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуюча Судді: