АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2044/17 Номер провадження 22-ц/786/2844/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Мартєв С.Ю., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру перерахованих коштів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь надміру виплачені кошти у розмірі 31 588,04 грн.

Заявлені вимоги мотивувало тим, що відповідачу була надана субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу твердого та рідкого пічного побутового палива, як особі, що проживає на підставі договору оренди. Після перевірки достовірності складеного договору оренди було зясовано, що договір відповідно до ст.810 ЦК України є нікчемним, оскільки укладений орендарем з особою, що не є власником житла, а тому субсидія на житлово-комунальні послуги припинена сімї відповідача з 01.02.2017 року і в звязку з цим виплачена субсидія з жовтня 2015 року підлягає поверненню.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року в задоволенні позову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку встановленим фактичним обставинам справи та не звернув увагу на те, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна, а не з моменту написання заяви про намір прийняти спадщину.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви від 30.11.2015 року ОСОБА_2 відповідно до п.6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (із змінами та доповненнями), було призначено субсидію на період з жовтня 2015 року по квітень 2017 року включно як особі, що проживає на підставі договору оренди (а.с.3).

При зверненні відповідача до управління соціального захисту населення з заявою про призначення субсидії одночасно було надано договір оренди житлового приміщення від 01.09.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.2).

Після здійснення перевірки достовірності складеного договору оренди Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради прийшло до висновку, що вищевказаний договір оренди є нікчемним, оскільки укладений орендарем з особою, що не є власником житла.

01.03.2017 року ОСОБА_2 направлено повідомлення про припинення надання житлової субсидії та про необхідність повернути переплачену суму у розмірі 31 588,04 грн. (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у діях відповідача відсутнє свідоме подання неправдивих документів, а саме договору оренди житла з недостовірними відомостями, оскільки наймодавець ОСОБА_3 є власником частини спірного домоволодіння з часу відкриття спадщини за заповітом, факт прийняття ним спадщини доведений.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Згідно п.2 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 в редакції, яка була чинна на час призначення та надання ОСОБА_2 субсидії (постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 р. N 1050 у редакції від 30.10.2015р.), право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до п.п. 6, 7 Положення субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг (далі - орендар).

Пунктом 13 Положення визначено порядок надання субсидії. Зокрема, для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами;

довідки про доходи - у випадках, передбачених абзацом третім пункту 12 цього Положення, а також у разі зазначення у декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням;

договір найму (оренди) житла (за наявності).

Забороняється вимагати від громадян документи, що не передбачені цим Положенням.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2012 року померла ОСОБА_4 (а.с.29), мати ОСОБА_3, яка за життя 17.05.1994 року склала заповіт на належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що знаходяться в м.Лубнах Полтавської області по вул. Суворова, 49. Спадкоємцями згідно заповіту є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах (а.с.9).

29.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і Другою лубенською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №147/2013 (а.с.32).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 29.03.2013 р. після померлої 30.09.2012 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 147/2013 (а.с.24). 29.03.2013 року подані заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.32-33).

Таким чином, у відповідності до вимог ч.5 ст.1268 ЦК України ОСОБА_3 на час укладення договору найму (оренди) житла був особою, яка мала право на цей предмет нерухомості (частина житлового будинку по вул. Суворова, 49 в м. Лубнах).

З урахуванням приписів ст..182 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке право ОСОБА_3 на частину житлового приміщення не було «повним», проте ця обставина не позбавляла його права розпоряджатися цим майном шляхом передачі його в оренду.

Згідно ч.1 ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення глави 89 ЦК України не містять норми про нікчемність договору найму (оренди) житла у разі, якщо він укладений не власником приміщення. Отже, відповідно до положень ст..215 ЦК України договір найму (оренди) житла є оспорюваним правочином і за відсутності судового рішення про визнання його недійсним відсутні правові підстави вважати його нікчемним або ж недійсним, тобто таким, що не породжує жодних юридичних наслідків.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору.

Окрім того згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; а також інше майно, якщо це встановлено законом.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради всупереч вимогам ст..60 ЦПК України не довело свідомого подання недостовірних даних відповідачкою, які вплинули на встановлення її права на субсидію і внаслідок чого їй була надміру перерахована сума субсидії, тому спірні кошти не можна вважати безпідставно набутим майном у розумінні ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.315, ст.319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.Ю.Мартєв

ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов