АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4431/17 Справа № 203/740/17 Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Посунся Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради - про визнання незаконним пункту договору про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 01 березня 2006 року № 237/34 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у спільну оренду гр.ОСОБА_2 та гр..ОСОБА_3 по фактичному розміщенню торговельного комплексу» було затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації і передано земельну ділянку за вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. як співвласникам торгівельного комплексу.

Договір оренди земельної ділянки, за вказаною адресою, посвідчений 17 квітня 2006 року нотаріусом.

31 липня 2015 року позивач здійснив відчуження належної йому частки приміщень 8, 14, які знаходиться на вказаній земельній ділянці, шляхом укладання договору дарування обдарованій ОСОБА_4.

03 серпня 2015 року після дарування приміщення позивач звернувся до відповідача з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою за вказаною адресою у зв'язку з відчуженням об'єкту нерухомості.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2016 року № 78/8 відповідач припинив договір оренди шляхом розірвання. Рішенням передбачено, що позивач, у відповідності до ст.32 ЗУ «Про оренду землі» повинен сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття цього рішення, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах.

27 липня 2016 року сторони уклали договір про розірвання договору оренди землі, в пункті 2 якого вказано, що відповідно до ст.32 ЗУ «Про оренду землі» позивач має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття рішення відповідача від 18 травня 2016 року, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах.

10 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила відповідно до вимог чинного земельного законодавства підготувати правоустановчі документи на користування земельною ділянкою, на якій знаходиться торгівельний комплекс з приміщеннями, власником яких вона стала та просила надати земельну ділянку на тих же умовах, що були зазначені у договорі оренди землі попереднього користувача.

Частиною другою ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст.31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Однак, позивач не надав відповідачу пакет документів, на підтвердження відчуження, в тому числі підтвердження реєстрації права власності на придбане ОСОБА_4 нерухоме майно.

Статтею 32 ЗУ «Про оренду землі передбачає», що у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладання договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань.

З договору про розірвання договору оренди землі вбачається, що позивач погодився на розірвання договору оренди, саме, шляхом його розірвання, незважаючи на те, що у відповідності до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі вважається припиненим.

Керуючись зазначеними нормами закону, встановивши дійсні обставини справи, а саме, те, що рішення Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2016 року, яким вирішено припинити договір оренди землі від 17 квітня 2006 року шляхом його розірвання з обов'язком позивача сплати орендну плату за один рік з моменту прийняття цього рішення, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах, відсутності належних доказів укладання цього договору всупереч вимог ЗУ «Про оренду землі», - районний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність задоволення вимог позивача визнання незаконним п.2 Договору, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, районним судом обґрунтовано не взято до уваги посилання позивача на те, що він вважає, що з 31 липня 2015 року йому неправомірно нараховувалась орендна плата, оскільки вимоги щодо даного предмету спору, зокрема, про стягнення безпідставно нарахованої орендної плати - не заявляв, а тому це питання не є предметом розгляду.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, викладеним ОСОБА_2 в позовній заяві, на які судом першої інстанції були надані законні та обґрунтовані відповіді.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу апелянта на невідповідність обґрунтувань позовної заяви - її прохальній частині, оскільки позивач скаржився на незаконне нарахування орендної плати, однак вимоги про її стягнення не заявляв, а лише просив визнати незаконним окремий пункт договору, який знаходиться у відповідності з вимогами ЗУ «Про оренду землі».

Усі доводи апеляційної скарги перевірені та визнані такими, що правильності висновків районного суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального законів. Справа розглянута повно, всебічно з наданням правової оцінки доказам та доводам сторін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

З.М. Пономарь