Єдиний унікальний номер 242/2951/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1427/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів: Мірути О.А., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування наказу на звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Державному підприємстві «ОК «Укрвуглереструктуризація» (надалі ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація») з 04 травня 2016 року на посаді заступника генерального директора з питань охорони праці, техніки безпеки та екології, та визнано незаконним та скасовано наказ № 22к від 05 травня 2016 року «Про звільнення». Стягнуто з Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час за час вимушеного прогулу у розмірі 82 548 (вісімдесят дві тисячі п'ятсот сорок вісім) грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В квітні 2017 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява від відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі, поклавши на винну службову особу ОСОБА_2 обов'язок по відшкодуванню шкоди, нанесеної підприємству, заподіяну у зв'язку з незаконним звільненням працівника.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 квітня 2017 року у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 червня 2017 року зазначену ухвалу залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» подало апеляційну скаргу. Відповідач просив змінити рішення суду, поклавши на винну службову особу ОСОБА_2 обов'язок по відшкодуванню шкоди, нанесеної підприємству, заподіяну у зв'язку з незаконним звільненням працівника.

Зазначає, що на дату подання зазначеної апеляційної скарги оскаржуване рішення суду виконано. На підтвердження вимог апеляційної скарги посилається на приписи ст. 237 КЗпП України, за змістом якої, суд при ухваленні рішення по справі, якщо буде встановлено, що звільнення робітника було здійснено з порушенням закону, зобов'язаний покласти витрати, пов'язані з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, на винну в незаконному звільненні службову особу. Наказом генерального директора ДП «ОК Укрвуглереструктуризація» ОСОБА_2 за № 22к від 05 травня 2016 року було звільнено позивача. Тому вочевидь в рішенні суду повинна бути визначена винна особа. Така позиція підтверджена і п. 33 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». На переконання відповідача є імперативна вимога для суду, категорична та незмінна, за ініціативою сторін (ст. 134 (п.8), 237 КЗпП України) визначити винну особу при розгляді справи про поновлення на роботі та зобов'язати її відшкодувати шкоду підприємству.

В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином телефонограмою. Від представника відповідача надійшло клопотання розглядати справу у його відсутність.

Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність представника Банку та відповідача ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З апеляційної скарги видно, що відповідач з рішенням суду не згоден частково та просить змінити його тільки в частині покладення на винну службову особу, ОСОБА_2 обов'язку по відшкодуванню шкоди, завданої підприємству у зв'язку з незаконним звільненням працівника, у відповідності до припису ст. 237 КЗпП України. Тому у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України законність постановленого рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом генерального директора ОСОБА_2 № 22к від 05 травня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника генерального директора з питань охорони праці, техніки безпеки та екології, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с.7).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24 січня 2017 року клопотання представника відповідача, щодо залучення до справи ОСОБА_2, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, було задоволено, ОСОБА_2 дійсно залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11 1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

З матеріалів справи видно, що з позовом про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 звернувся в суд до Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація».

Отже, відповідачем по справі згідно позовній заяві ОСОБА_1 є лише одна юридична особа -Державне підприємство «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація». Фізична особа ОСОБА_2 відповідачем по справі не притягнутий і таким судом не визначався.

Процесуальні права та обов'язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, визначені статтею 27 ЦПК України, яка не передбачає право третьої особи визнати, або не визнати позов і нести будь які наслідки після ухвалення судом рішення за заявленими позивачем вимогами.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, які беруть участь у справі, не можуть вважатися співвідповідачами, так як вони не є суб'єктами спірних правовідносин. Співвідповідач, як і відповідач, безпосередньо відповідає за пред'явленим позовом первісного позивача, з яким він перебуває у певних правовідносинах.

Враховуючи, що позовні вимоги до ОСОБА_4 сторонами по справі не заявлялись, суд першої інстанції правильно у відповідності до статті 11 ЦПК України розглянув справу з дотриманням правил про диспозитивність цивільного судочинства.

Підприємство не позбавлено можливості заявити позов до ОСОБА_2, як до генерального директора на момент видання наказу, у порядку передбаченому законом.

Згідно ж ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані необґрунтованими. Вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303-315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: