Категорія 48Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та виділ позивачу у власність частини майна та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

В вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та виділ позивачу у власність частини майна. В обґрунтування позову посилався на те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 28.04.1998 року, який був розірваний згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року.

За час спільного проживання з відповідачем сторони придбали майно, в тому числі найбільш цінні предмети побуту та домашнього вжитку на загальну суму 782300,00 грн., які знаходяться у житловому АДРЕСА_2 та в квартирі АДРЕСА_1.

Зокрема у житловому АДРЕСА_2 знаходяться: Столовий сервіз на 12 осіб, виробництво фірми "Цептер" (22 600 грн.); Столова та побутова продукція фірми "Цептер" (6 000 грн.); Обідній стіл виробництва Індонезії (25 000 грн.); Шість стільців до обіднього столу виробництва Індонезії (15 000 грн.); Два крісла виробництва Індонезії (1 500 грн.); Плазмовий телевізор фірми "LG Еlectronics" діагоналлю 105 см (30 000 грн.); Музичний центр "LG Еlectronics" (5 000 грн.); Письмовий стіл гарнітура виробництва Румунії (3 000 грн.); Спальне ліжко розміром 2,20 см на 2,20 см виробництва Індонезія (15 000 грн.); Шафа для одягу виробництва Індонезія (10 000 грн.); Дві тумби та комод спального гарнітуру виробництва Індонезії (15 000 грн.); Два холодильника (15 000 грн.); Гойдалка для 3-х осіб (10 000 грн.); Журнальний стіл з мармуровою стільницею (5 000 грн.); Диван з мебельного гарнітуру виробництва Румунії (2 000 грн.); Копіювальний апарат виробництва фірми "Шарп" (3 000 грн.); Мультифункціональний принтер фірми "Самсунг" (3 000 грн.); Пральна машина (4 000 грн.); Гідромасажна ванна "Королівський дует" (40 000 грн.); Спортивний тренажер (20 000 грн.); Бігова доріжка (15 000 грн.);.Аналогова відеокамера "Панасоник" та касети (8 000 грн.); Сауна з африканського апашу та нагрівач до сауни (40 000 грн.); Кухня на першому поверсі - італійська, вбудована машина для миття посуду, вбудована газова плита, витяжка, очисний фільтр для води фірми «Цептер» - (60 000,00 грн.); Кухня на цокольному поверсі, газова плита (15000,00 грн.); Газовий котел «Ареас» та бойлер (25 000,00 грн.); Басейн внутрішній розмір 2,5х3м (80 000 грн.); Чотири унітази (20 000 грн.); Два біде (8 000,00 грн.); Три дзеркальні шафи - купе (21 000,00 грн.); Мармуровий камін, топка (120 000,00 грн.); Ванна, душова кабіна (20 000,00 грн.)

У квартирі АДРЕСА_1 знаходяться: Пральна машинка (4 000 грн.); Кухонний стіл зі скла (2 000 грн.); Чотири стільці для кухні (1 200 грн.); Спальний гарнітур (ліжко, 3 шафи, стіл) виробництво Румунії (25 000 грн.); Плазмовий телевізор (6 000 грн.); Диван (5 000 грн.); Письмовий стіл (1 000 грн.); Два крісла (1 000 грн.); Кухня, машина для мийки посуду, газовий котел (45 000,00 грн.); Душова кабіна (10 000,00 грн.).

З урахуванням того, що сторони не можуть добровільно здійснити поділ спільного майна, позивач звернувся до суда з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви від 17.10.2016 року, просив постановити рішення про поділ у рівній частці спільного майна подружжя та виділити позивачу у власність майна на суму 391150,00 грн., а саме виділити позивачу в натурі: Обідній стіл виробництва Індонезії (25 000 грн.); Шість стільців до обіднього столу виробництва Індонезії (15 000 грн.); Плазмовий телевізор фірми "LG Еlectronics" діагоналлю 105 см (30 000 грн.); Спальне ліжко розміром 2,20 см на 2,20 см виробництва Індонезія (15 000 грн.); Шафу для одягу виробництва Індонезія (10 000 грн.); Дві тумби та комод спального гарнітуру виробництва Індонезії (15 000 грн.); Диван з мебельного гарнітуру виробництва Румунії (2 000 грн.); Копіювальний апарат виробництва фірми "Шарп" (3 000 грн.); Мультифункціональний принтер фірми "Самсунг" (3 000 грн.); Спортивний тренажер (20 000 грн.); Бігову доріжка (15 000 грн.); Аналогову відеокамеру "Панасоник" та касети (8 000 грн.); Сауну з африканського апашу та нагрівач до сауни (40 000 грн.); Кухонний меблевий гарнітур з вбудованою машиною для миття посуду, газовою плитою, витяжкою, очисним фільтр для води фірми «Цептер», який знаходиться на першому поверсі АДРЕСА_2 (60 000,00 грн.); Мармуровий камін, топку, який знаходиться в АДРЕСА_2 (120000,00 грн.); кухонний стіл зі скла (2000,00 грн.); диван (5000,00 грн.); письмовий стіл (1000,00 грн.); два крісла (1000,00 грн.); душова кабіна (10000,00 грн.); журнальний стіл з мармуровою стільницею (5000,00 грн.), а всього на суму 391500,00 грн., стягнувши з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за різницю у вартості часток в сумі 350,00 грн.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якій зазначила, що при зверненні до суду з первісним позовом позивачем не враховано, що частина того майна, яке ним заявлено до поділу є особистим майном ОСОБА_3, а ще одна частина була вивезена ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3 Натомість до переліку спільного майна позивачем не включено майно, яке було придбано сторонами за спільні кошти та яке має підлягати поділу.

Зокрема, на думку ОСОБА_3 у первісній позовній заяві ОСОБА_2 безпідставно включено майно: яке було отримане нею в дар від ОСОБА_4 за договором дарування від 09.10.2004 року, а саме: письмовий стіл виробництва Румунії, диван з мебельного гарнітуру виробництва Румунії, спальний гарнітур виробництва Румунії, письмовий стіл. Також майно, яке є невід'ємною частиною АДРЕСА_2 та в квартирі АДРЕСА_1, на які згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 30.03.2016 року за ОСОБА_3 було визнано право особистої приватної власності: унітази (4 шт.), біде (2 шт.), сауна, газова плита та витяжка на першому та цокольному поверхах будинку, гідромасажна ванна «Королівський дует», газовий котел «Ареас», басейн внутрішній, вбудовані шафи купе (3 шт), камін, ванна, душова кабіна, вбудовані кухонні меблі. Зазначила, що у квартирі АДРЕСА_1 немає і ніколи не було машини для миття посуду.

Поряд з цим ОСОБА_3 вказувала на те, що без її згоди ОСОБА_2 було вивезено майно, яке було включено ним до первісної позовної заяви, а саме столовий сервіз на 12 осіб виробництва фірми "Zepter", столову та побутову продукцію фірми "Zepter", обідній стіл виробництва Індонезії, шість стільців до обіднього столу виробництва Індонезії, два крісла виробництва Індонезії, плазмовий телевізор фірми "LG Еectronics" діагоналлю 105 см, музичний центр "LG Еectronics", журнальний стіл з мармуровою стільницею, копіювальний апарат фірми «Sharp», мультифункціональний принтер «Samsung», спортивний тренажер, аналогову камеру фірми «Panasonic».

Без її згоди ОСОБА_2 було вивезено майно, яке не було включено ним до первісної позовної заяви, а саме: меблевий шкіряний гарнітур (1 диван і 1 крісло) - 50000,00 грн., комп'ютерний блок - 8000,00 грн., монітор - 8000,00 грн., принтер - 2000,00 грн., ноутбук - 10000,00 грн., цифрова відеокамера - 15000,00 грн., очисник повітря - 3000,00 грн., очисник повітря - 7500,00 грн.

Враховуючи зазначене позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності на майно загальною вартістю 143200,00 грн., а саме: спальне ліжко виробництва Індонезії вартістю 15000,00 грн.; 2 тумби та комод спального гарнітуру виробництва Індонезії загальною вартістю 15000,00 грн.; холодильники - 2 шт. загальною вартістю 15000,00 грн.; гойдалку вартістю 10000,00 грн.; пральну машину вартістю 4000,00 грн.; бігову доріжку вартістю 15000,00 грн.; кухонні меблі на першому поверсі, посудомийну машину, очисний фільтр вартістю 40000,00 грн.; пральну машину вартістю 4000,00 грн.; кухонний стіл скляний вартістю 2000,00 грн.; кухонні стільці - 4 шт. вартістю 1200,00 грн.; плазмовий телевізор вартістю 6000,00 грн.; диван вартістю 5000,0 грн.; крісло - 2 шт. загальною вартістю 1000,00 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно загальною вартістю 2476600,00 грн., а саме: столовий сервіз на 12 осіб, виробництво фірми "Zepter" вартістю 22600,00 грн.; столову та побутову продукція фірми "Zepter" вартістю 6000,00 грн.; обідній стіл виробництва Індонезії вартістю 25000,00 грн.; шість стільців до обіднього столу виробництва Індонезії вартістю 15000,00 грн.; два крісла виробництва Індонезії вартістю 1500,00 грн.; плазмовий телевізор фірми "LG Еlectronics" діагоналлю 105 см вартістю 30000,00 грн.; музичний центр "LG Еlectronics" вартістю 5000,00 грн.; журнальний стіл з мармуровою стільницею вартістю 5000,00 грн.; копіювальний апарат виробництва фірми "Sharp" вартістю 3000,00 грн.; мультифункціональний принтер фірми "Samsung" вартістю 3000,00 грн.; спортивний тренажер вартістю 20000,00 грн.; аналогову відеокамеру "Panasonic" вартістю 8000,00 грн.; меблевий шкіряний гарнітур (1 диван і 1 крісло) вартістю 50000,00 грн.; комп'ютерний блок вартістю 8000,00 грн.; монітор вартістю 8000,00 грн.; принтер вартістю 2000,00 грн.; ноутбук вартістю 10000,00 грн.; цифрову відеокамеру вартістю 15000,00 грн.; очисник повітря вартістю 3000,00 грн.; очисник повітря вартістю 7500,00 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію в розмірі 52200,00 грн.

Заявою від 06.07.2017р. ОСОБА_3, у зв'язку з допущеною при написанні позовної заяви помилкою, просила виключити із переліку майна яке підлягає поділу 2 крісла, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вони були подаровані їй за договором дарування від 09.10.2004 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Поділене рухоме майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, наступним чином: виділено у власність ОСОБА_2 майно на суму 126469,60 грн., а саме: меблевий шкіряний гарнітур білого кольору (1 диван 1 крісло) вартістю 50000,00 грн.; ноутбук Lenovo IdeaPad Z580A та модуль пам'яті SO DIMM DDR III 4069 PC10600 вартістю 5969,60 грн.; принтер Samsung, модель ML1210 білого кольору вартістю 3000,00 грн.; цифрову відеокамеру Sony HVBRID вартістю 15000,00 грн.; холодильник Bosh вартістю 7500,00 грн.; бігову доріжку вартістю 15000,00 грн.; спальне ліжко розміром 2,20х2,20 виробництва «Індонезія» вартістю 15000,00 грн.; дві тумби та комод виробництва «Індонезія» темно коричневого кольору вартістю 15000,00 грн.;

Виділено у власність ОСОБА_3 майно на суму 119700,00 грн., а саме: шафу для одягу виробництва «Індонезія» темно коричневого кольору вартістю 10000,00 грн.; холодильник Virpool вартістю 7500,00 грн.; італійську кухню розміщену на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 з вбудованою машиною для миття посуду, вбудованою плитою, витяжкою, очисним фільтром для води фірми «Zepter» вартістю 60000,00 грн.; кухню розміщену на цокольному поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 з вмонтованою газовою плитою вартістю 15000,00 грн.; кухонний стіл зі скла вартістю 2000,00 грн.; чотири сільці для кухні вартістю 1200,00 грн.; плазмовий телевізор вартістю 6000,00 грн.; дві пральні машини загальною вартістю 8000,00 грн. (по 4000,00 грн кожна); гойдалку вартістю 10000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю у вартості рухомого майна в розмірі 3384,80 грн. В решті позовних вимог за первісним та зустрічним позовом відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду у зв'язку з порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи і гуртуються на недоведених обставинах, що мають значення у справі, суд невірно витлумачив застосовані норми, просив скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року у частині поділу майна, що складається з гідромасажної ванни «Королівський дует», сауни з африканського апашу та нагрівача, газових котлів та бойлерів, басейну внутрішнього, унітазів, біде, вмонтованих дзеркальних шаф, мармурового каміну з топкою, ванни, душових кабін, а також включення в обсяг спільного майна меблевого шкіряного гарнітуру білого кольору. В зазначеній частині ухвалити нове рішення, яким виключити з рішення висновок про виділення у власність ОСОБА_2 меблевого шкіряного гарнітуру білого кольору (1 диван й 1 крісло) вартістю 50 000 грн. Виділити додатково, крім зазначеного рішенням суду першої інстанції, у власність ОСОБА_3 майно на суму 374 000 грн., а саме гідромасажна ванна «Королівський дует» - 40 000 грн.; сауну, обшиту африканським деревом апашу з приладом нагрівача - 40 000 грн.; газовий котел «Ареас» та бойлер - 25 000 грн.; внутрішній басейн - 80 000 грн.; унітази (4 шт.) - 20 000 грн.; біде (2 шт.) - 8 000 грн.; вмонтовані дзеркальні шафи (3 шт.) - 21 000 грн.; мармуровий італійський портал каміну з топкою каміну - 120 000 грн.; душова кабіна з ванною - 20 000 грн.. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації за різницю в належній частці спільного майна в сумі 187 000 грн., а також суму проведених апелянтом судових витрат. Змінити рішення суду в частині визначення суми грошової компенсації за різницю у відповідній частці, належній одному з подружжя.

При цьому скаржник посилається на ті самі підстави, що і в позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині поділу майна, що складається з гідромасажної ванни «Королівський дует», сауни з африканського апашу та нагрівача, газових котлів та бойлерів, басейну внутрішнього, унітазів, біде, вмонтованих дзеркальних шаф, мармурового каміну з топкою, ванни, душових кабін, а також включення в обсяг спільного майна меблевого шкіряного гарнітуру білого кольору, міський суд виходив з того, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/9293/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя, за результатами розгляду якої заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2015 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_4, квартиру АДРЕСА_5.

В ході розгляду даної справи судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання визначення ринкової вартості вищевказаних об'єктів нерухомості. Саме з урахуванням ринкової вартості об'єктів нерухомості судом проведено поділ відповідного майна.

Як вбачається з вищевказаного висновку експерта, визначення ринкової вартості будинку по АДРЕСА_2 здійснено експертом з урахуванням наявності у будинку інженерного обладнання будинку - електроосвітлення, газопостачання, водопостачання, каналізації, опалення, електро-підігрівів підлоги, системи охоронної сигналізації, системи вентиляції. Експертом також враховано, що приміщення санвузлів обладнане умивальником, унітазом, біде, душовою кабіною, ванною, джакузі. До площі оцінюваних приміщень будинку включено приміщення сауни та басейну. Аналогічно проводилося визначення ринкової вартості двокімнатної квартира АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 19.04.2017р. судовим експертом ОСОБА_5 було надано усні пояснення свого висновку, відповідно до яких при визначенні ринкової вартості об'єктів нерухомого майна - житлового будинку по АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 експертом не враховувалися суми коштів, за які придбавалися рухомі речі, однак враховувався стан оцінюваних приміщень, їх оздоблення та наявність у них відповідного обладнання.

Проаналізувавши положення ст. ст. 179, 182, 186, 187 ЦК України, а також враховуючи висновок експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області №54 від 06.04.2015 року суд вірно прийшов до висновку, що такі речі як гідромасажна ванна, сауна з африканського апашу та нагрівач, газові котли та бойлери, басейн, унітази, біде, вмонтовані дзеркальні шафи, мармуровий камін з топкою, ванни, душові кабіни, є елементами та складовими частинами головної речі - житлового будинку по АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1, поділ яких уже проведено згідно з судовими рішеннями у справі №127/9293/14-ц. Наявність вищевказаних елементів безпосередньо вплинуло (збільшило) на ринкову вартість об'єктів нерухомого майна та відповідно їх відокремлення призведе до істотного зменшення вартості об'єкта нерухомості. Зазначений висновок також підтверджується висновком експертного дослідження №484/495/17-21 від 14.02.2017р., проведеного на замовлення ОСОБА_3 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (Вінницьке відділення).

Посилання ОСОБА_2 на те, що зазначений в акті опису майна меблевий шкіряний гарнітур (1 диван 1 крісло) білого кольору не є майном, яке придбано подружжям під час перебування у шлюбі, а придбано ним особисто 1 листопада 2013 року, суд до уваги не прийняв, оскільки в судових засіданнях ОСОБА_2 неодноразово зазначав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, а саме на початку 2015 року він вивіз з будинку по АДРЕСА_2 меблевий шкіряний гарнітур (1 диван 1 крісло) білого кольору та відвіз його у квартиру АДРЕСА_5. Вказані обставини також підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.04.2015 року, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, наданими 20.04.2015 року працівникам міліції та висновком ВДІМ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області від 27.04.2017р. про результати звернення громадянки ОСОБА_3 Доказів на підтвердження того, що вищевказаний меблевий гарнітур був повернутий ОСОБА_2 до будинку по АДРЕСА_2., матеріали справи не містять.

Суд врахував покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що після того, як батько вивіз меблевий гарнітур вона бачила цей диван і крісло у квартирі батька по вулиці Льва Толстого, 9 у м. Вінниці. Катрін та її сестра Єва просили батька повернути додому диван і крісло, однак батько до цього часу цього не зробив. З огляду на наведене, суд критично оцінив пояснення ОСОБА_2 щодо повернення меблевого гарнітуру, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, натомість суд прийняв до уваги показання свідка, надані в судовому засіданні.

Суд не прийняв до уваги наданий позивачем товарний чек від 01 листопада 2013 року про придбання дивана шкіряного «Елегант» вартістю 15000,00 грн. та крісла шкіряного білого вартістю 5000,00 грн., оскільки в постанові державного виконавця про опис та арешт майна, проведеного у квартирі АДРЕСА_5, відсутні відомості про те, що виявлений саме диван «Елегант». Крім того, суд прийшов до висновку, що наявність товарного чеку датованого 01 листопада 2013 року не спростовує встановлених судом обставин, що в квітні 2015 року ОСОБА_2 вивіз з будинку по АДРЕСА_2 меблевий шкіряний гарнітур (1 диван 1 крісло) білого кольору та відвіз його у квартиру АДРЕСА_5.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

І приналежність, і основна річ - це фізично самостійні речі, але головна річ завжди має самостійне значення, а її приналежність - залежне, допоміжне і слугує найкращому використанню головної речі.

Так, приналежною річчю ванної кімнати у даному випадку є: унітази; біде; душова кабіна з ванною; гідромасажна ванна «Королівський дует» та бойлер; приналежною річчю будинку є газовий котел «Ареас».

Відповідно до ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Кожна річ розглядається як самостійний об'єкт цивільного права. Водночас така річ може бути частиною іншої речі - складної речі - і являти собою складову частину цієї складної речі. В такому випадку об'єктом права власності с складна річ, а не окремі її складові частини - прості речі. Складна річ - це сукупність різнорідних простих речей, що складають одне ціле завдяки їх використанню за спільним призначенням.

Складовою частиною будинку є: мармуровий італійський портал каміну з топкою каміну; сауна, обшита африканським деревом апашу з приладом нагрівача; внутрішній басейн; вмонтовані дзеркальні шафи, оскільки ці речі вмонтовані, використовуються за спільним призначенням та їх відокремлення призведе до пошкодження та істотного знецінення.

Оскільки судовими рішеннями у справі №127/9293/14-ц здійснено поділ нерухомого майна колишнього подружжя, приналежні речі слідують за головною річчю, а складові речі не підлягають відокремленню від цього майна.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності сімейних стосунків між сторонами після розірвання шлюбу, що впливає на строк позовної давності, оскільки апелянт не оскаржує рішення суду в ці частині.

Не спростовують доводи апеляційної скарги вірні висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не було доведено, що меблевий шкіряний гарнітур білого кольору був повернутий до будинку по АДРЕСА_2 та був в наявності станом на дату розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.