Провадження №22-ц/784/1855/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4883/11 Головуючий І інстанції Щербина С.В.
Провадження № 22-ц/784/1855/16 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

при секретарі Лептуга С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Родовід Банк» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Родовід Банк» про визнання дій старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області незаконними та скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Родовід Банк»звернулося до суду з зазначеною скаргою, в якій посилалося на те, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебували виконавчі провадження № 36875022 та № 36874861 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 103425,32 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1034,25 грн. Проте, постановами державного виконавця від 22.03.2017 року виконавчі документи були повернути стягувачу у звязку з тим, що 29.10.2015 року постановою державного виконавця було оголошено у розшук транспортній засіб, який належить боржнику та станом на 27.03.2017 року транспортній засіб органами внутрішніх справ не розшуканий. Також в скарзі посилалися на те, що державним виконавцем Квичак Т.Є. у виконавчих провадженнях №36875022 і № 36874861 були порушені вимоги ст.ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», чим спричинена суттєва шкода процесу виконання за вказаними виконавчими провадженнями, а саме державним виконавцем не були здійснені усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та державний виконавець недбало поставився до своїх прямих обовязків, які покладені на нього державою, що призвело до порушення прав стягувача.

Тому ПАТ Родовід Банк» просили визнати незаконними дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 при винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.03.20017р. за виконавчим провадженням №36875022 та № 36874861 та скасувати дані постанови.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2017 року року в задоволенні скарги ПАТ Родовід Банк» було відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ПАТ Родовід Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Судом першої інстанції було встановлено, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 103425,32 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1034,25 грн. Рішення суду набрало законної сили.За заявою стягувача, судом 23.04.2012 року видано два виконавчих листа, які передані стягувачем до виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.Постановами державного виконавця від 11.03.2013 року за цими виконавчими листами відкриті виконавчі провадження. Доказів направлення постанов про відкриття виконавчого провадження боржнику відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на момент відкриття провадження суду не надано. Рішення суду до теперішнього часу не виконано.

Крім того, судом було встановлено, що згідно довідок ДФС України, наданих на запити державного виконавця, у боржника відсутні номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах, та він не отримує пенсії чи інших доходів у Пенсійному фонді України.З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що місцем реєстрації (проживання) боржника ОСОБА_1 у виконавчих листах зазначено АДРЕСА_1.Проте, згідно акту державного виконавця від 04.04.2013 року, виходом державного виконавця за місцем проживання боржника за адресою: м. Миколаїв. АДРЕСА_2, було встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає. Згідно довідки АДР УМВС в Миколаївській області від 18.02.2013 року, боржник вибув з адреси: м. Миколаїв. АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3, місце реєстрації відсутнє. 23.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про здійснення приводу ОСОБА_1 до Заводського ВДВС, виконання якої доручено працівникам Заводського РВ ММУ УМВС в Миколаївській області, однак, доказів виконання постанови суду не надано, рапорти відсутні.

Тому суд дійшов висновку, що зазначені обставини, а саме відсутність відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи ОСОБА_1 є підставами для звернення державного виконавця з поданням до суду про розшук боржника відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на момент 23.04.2014 року. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст.. 36 Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинности 05.10.2016 року, а саме: у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.Проте, державний виконавець з поданням про розшук боржника не звертався.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив також з того, що державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Aveo, 2006 року випуску, а також те, що боржнику на праві власної належить АДРЕСА_4, яка є предметом іпотеки за договором іпотеки №3756 від 23.06.2008 року.Постановою державного виконавця від 29.10.2015 року, на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на момент винесення постанови, автомобіль боржника - Chevrolet Aveo, 2006 року випуску оголошено у розшук. Звернути стягнення на АДРЕСА_4, у державного виконавця не було можливості, виходячи з вимог п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На запит державного виконавця 20.03.2017 року було отримано відповідь з Управління інформаційної підтримки та координації поліції, що транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Aveo, 2006 року випуску д/н НОМЕР_1 міститься в підсистемі «НАІС» МВС України, але інформація щодо його виявлення поліцією відсутня, тобто транспортний засіб не розшукуваний протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Постановами старшого державного виконавця Квичак Т.Є. від 22.03.2017 року було повернуто виконавчі документи стягувачу, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», посилаючись на те, що транспортний засіб боржника - автомобіль Chevrolet Aveo, 2006 року випуску д/н НОМЕР_1 органами внутрішніх справ не розшуканий.

Проаналізувавши зазначені обставини, а саме те, що у боржника відсутні будь-які джерела доходу, а також наявність у власності нерухомості іпотечного майна, на яку не можливо звернутися стягнення, місце проживання або перебування відсутні, боржник ніде не зареєстрований, в розшук боржника не було оголошено, проте, транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Aveo, 2006 року випуску д/н НОМЕР_1 перебуває у розшуку з 29.10.2015 року, але не розшукуваний протягом року з дня оголошення розшуку, та посилаючись на вимоги ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що у державного виконавця існували підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, а тому його дії при винесенні постанов від 22.03.2017 року про повернення виконавчих документів стягувану є законними, у звязку з чим вказані постанови від 22.03.2017 року скасуванню не підлягають. Зазначивши при цьому також те, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

З урахуванням викладеного, суд дійшов остаточного висновку, що скарга ПАТ «Родовід Банк» задоволенню не підлягає.

Проте, як убачається з матеріалів справи, до такого висновку суд дійшов передчасно з порушенням норм процесуального права. Зокрема, судом не було в повній мірі враховано те, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону України підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема й виконавчі листи, що видаються судами. Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5)інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частина 3 даної статті передбачає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Крім того, згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. А у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Відповідно до частини 8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника,не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

В матеріалах справи відсутності відомостей про проведення державним виконавцем таких перевірок з періодичністю, встановленою частиною 8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, приймаючи рішення по справі, суд не врахував того, що відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділ II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Не зважаючи на це, державним виконавцем не було вжито належних заходів по розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Інспекції державного технічного нагляду у Миколаївській області про наявність у боржника чи його дружини тракторів, дорожньо-будівельної та сільськогосподарської техніки, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків), до банківських та фінансових установ про наявність договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи його дружиною цивільних повітряних суден.

Більш того, приймаючи рішення по справі, суд не в повній мірі врахував положення п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Тобто дана норма права передбачає 2 підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, як не розшук боржника, так і не розшук транспортного засобу боржника протягом року з дня оголошення розшуку.

Як убачається з матеріалів справи, виконавче провадження за виконавчими листами, виданами на підставі заочного рішення Заводського райсуду м. Миколаєва від 22.02.2012р., було відкрито 11.03.2013р., які були обєднані з іншими виконавчими провадженнями у зведене виконавче провадження. Розшук транспортного засобу боржника згідно постанови державного виконавця був оголошений 29.10.2015р. у звязку із знаходженням на виконанні виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь не ПАТ «Родовід Банк», а ПАТ «КБ «Приватбанк».

Згідно відповіді Управління інформаційної підтримки та координації поліції від 20.03.2017 року, транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Aveo, 2006 року випуску д/н НОМЕР_1 дійсно міститься в підсистемі «НАІС» МВС України, але оголошено його було у розшук на підставі постанови ВДВС Заводського ГТУЮ Миколаївської області від 09.07.2010р., тобто до відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими на виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 103425,32 грн. та судових витрат у сумі 1034,25 грн. Не врахував суд також того, що в зазначеній довідці відсутні дані про результат розшуку.

Не дав належного правового аналізу суд також діям державного виконавця, який маючи правові підстави для оголошення самого боржника у розшук, не оголосив такого розшуку.

Проаналізувавши вказані вище обставини, апеляційний суд вважає, що суд передчасно дійшов висновку про те, що сам по собі не розшук транспортного засобу боржника без урахування всіх інших зазначених вище обставин та не вчинення всіх необхідних дій для виконання рішення суду, є достатньою правовою підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також про те, що його дії при винесенні постанов від 22.03.2017 року про повернення виконавчого документу стягувану є законними, а постанови від 22.03.2017 року за виконавчими провадженнями № 36875022 та № 36874861,як винесені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення вимог ПАТ «Родовід Банк».

Крім того, приймаючи рішення по справі, колегія суддів враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Коснтитуційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Колегія суддів важає за необхідне взяти до уваги також практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315, 386 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РодовідБанк» задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2017 року скасувати.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 при винесенні постанови від 22 березня 2017р. по виконавчому провадженню № 36875022 про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 23.04.2012р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РодовідБанк» судових витрат у сумі 1034,25грн. та скасувати постанову старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22 березня 2017р. по виконавчому провадженню № 36875022 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 при винесенні постанови від 22 березня 2017р. по виконавчому провадженню № 36874861 про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 23.04.2012р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РодовідБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 103425,32грн. та скасувати постанову старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22 березня 2017р. по виконавчому провадженню № 36874861 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді