Дата документу 23.08.2017 Справа № 554/7999/16-ц
Провадження №2/554/445/2017
23 серпня 2017 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
судді Чуванової А.М.,
при секретарі: Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.02.2017 року за заявою представника позивача позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 гривень залишено без розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням із зменшенням вимог, виходячи з наступного.
Згідно з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири №6 по пров.Токарному,9 в м.Полтаві. (а.с.126 - довідка). Квартира №10 цього ж будинку, що розташована над квартирою позивача, належить ОСОБА_2, інші особи в даній квартирі не зареєстровані (а.с.127 довідка).
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Отже, зазначені акти, складені представниками організації, до повноважень якої належить управління, утримання, обслуговування та ремонт будинку №9 по пров.Токарному в м.Полтава, містять інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей) та особу, винну у завданні шкоди.
Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з того, що відповідачем не спростовано факт того, що залиття сталося з його вини та не надано доказів на спростування розміру спричиненої шкоди.
За змістом ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію.
Згідно зі ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.
Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Згідно з п.18 Правил, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Тобто, законодавець покладає обов'язок на власника майна щодо належного його утримання і експлуатацію, без порушення прав інших громадян, а тому саме власник майна повинен нести відповідальність за дії, вчинені іншими особами, які за його згодою проживають в квартирі, і внаслідок яких завдана шкода третім особам.
В ході розгляду справи судом об'єктивно встановлено, що залиття квартири №6 по пров.Токарному,9 в м.Полтаві сталося з вище розташованої квартири №10 по пров.Токарному,9 в м.Полтаві, яка на праві приватної власності належить відповідачу. Таким чином, як відповідною комісією житлового кооперативу «МЕДИК», так і судом встановлено, що причиною залиття стало утримання відповідачем сантехнічного обладнання в неналежному стані.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також, завдана майну фізичної та юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, за змістом ст. 1166 ЦК України саме на відповідача покладається тягар доказування. Між тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у залитті, яке мало місце 08.07.2016 року в квартирі №6 по пров.Токарному,9 в м.Полтаві, відповідачем суду не надано.
Щодо розміру матеріальних збитків, які завдані позивачу внаслідок залиття та підлягають відшкодуванню, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Жодних доказів, які б свідчили про інший розмір завданої залиттям квартири матеріальної шкоди, відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При розгляді спору судом встановлено, що позивачем понесено витрати в розмірі 900 гривень на оплату проведення незалежної оцінки майна, на правову допомогу 500 гривень, сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривень, витрати на послуги нотаріуса в сумі 300 гривень, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60,61,212-215 ЦПК України ст.ст.22,3191166 ЦК України, ст.ст.151,179 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : А.М.Чуванова