АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Луговому Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10.07.2017 у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ДМСУ Дніпровського району в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про вселення їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру та усунення йому перешкод в користуванні нею. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що спірна квартира придбана за рахунок відчуження спільної квартири, дитина зареєстрована у вказаній квартирі, проте відповідач заперечує щодо проживання в ній дитини, ключі від вхідних дверей не надає та здає вказану квартиру в оренду. Беручи до уваги викладене, просив суд вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в кв. АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_3 дублікати ключів від вхідних дверей, дверей від коридору та під'їзду.

Справа № 755/18217/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10510/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, про визнання неповнолітнього ОСОБА_3, таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, посилаючись на те, з 30.12.2012 ОСОБА_3, виявив бажання проживати разом з батьком ОСОБА_2, тобто самостійно залишив квартиру, з нею не спілкується і не виявляє бажання проживати разом з нею. Вказана квартира є її особистою власністю, права на які не можуть обмежуватись. У зв'язку з цим, просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10.07.2017 позовні вимоги ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою - задоволено.

Вселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру № АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_3 дублікати ключів від вхідних дверей, дверей від коридору та під'їзду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ДМСУ Дніпровського району в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

Не погодилась з рішенням суду відповідач ОСОБА_1, її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона є єдиним власником спірної квартири, а тому твердження суду про те, що неповнолітній ОСОБА_3 позбавлений можливості користуватися своєю власністю - не відповідає дійсності. Також вказує на помилковість висновку суду про те, що вона відмовляється добровільно пускати неповнолітнього ОСОБА_3 до квартири, оскільки він сам виявив бажання не проживати з нею і не проживає в спірній квартирі більше п'яти років, тобто строку достатньо для визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Тому вважає, що оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 протиправно позбавлено права розпорядження і користування своєю власністю - кв. АДРЕСА_1, шляхом вселення та надання права користування ОСОБА_3. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні первісних позовних вимог - відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач та/або її представник не з'явились. Про час та місце розгляду справи відповідач та її представник повідомлялись за наявними в матеріалах справи даними місцезнаходження, проте всі судові повідомлення були повернуті без вручення, за закінченням терміну зберігання. Виходячи з принципів добросовісного здійснення учасниками судового розгляду своїх прав і обов'язків, рівності їхніх прав, враховуючи, що апеляційна скарга була подана стороною відповідача ще 19.07.2017 і протягом цього часу сторона не цікавиться рухом справи, хоча інформація про розгляд справи є доступною через мережу Інтернет на офіційному сайті суду, з метою додержання розумності строку розгляду справи, колегія суддів вважає за доцільне розглянути справи за відсутності сторони відповідача.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залити його без змін.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, в порядку ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.09.2000 виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, Донецької області (а.с.5).

Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що визнається сторонами у справі та підтверджується довідкою Державної міграційної служби України від 07.05.2016 № 55170 (а.с.6).

Власником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.32) та визнається сторонами у справі.

Неповнолітній ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає з грудня 2012 року, не має вільного доступу до квартири оскільки відповідач ОСОБА_6 змінила замки, ключі від квартири не надала. Починаючи з 2014 року і по теперішній час спірну квартиру здає в оренду. Дані обставини також встановлені на підставі визнання їх сторонами у справі на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з приводу користування неповнолітнім ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1, за результати розгляду яких цією Службою проводилась роз'яснювальна робота з відповідачем, а квартира поставлена на контроль (а.с. 8,52,53,77,91,96).

ОСОБА_1 зверталась із заявою про зняття з реєстраційного обліку неповнолітнього ОСОБА_3, що підтверджується заявою до Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.09.2016 (а.с. 34). У вимогах зустрічного позову ОСОБА_1 просить визнати неповнолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, власником якого вона є.

Отже, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 156 ЖК України, та ст. 405 ЦК України.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, член сім'ї власника стосовно прав якого постановлено питання щодо користування квартирою є неповнолітньою дитиною власника, а отже застосуванню також підлягають норми законодавства щодо охорони прав дітей.

В порядку ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А в силу ч. 2 ст. 18 цього Закону діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Таким чином, право неповнолітнього ОСОБА_3 на користування житловим приміщення, власником якого є його мати ОСОБА_1 встановлено законом і не залежить від реалізації ним цього права, натомість на мати ОСОБА_1 законом покладається обов'язок щодо забезпечення своєї дитини житлом. Батько дитини - ОСОБА_2 у власності житлового приміщення не має, проте здійснює забезпечення дитини житлом, яке винаймає. Але вказана обставина не звільняє ОСОБА_1 від виконання її батьківських обов'язків, зокрема, щодо забезпечення своєї неповнолітньої дитини житлом. Тому доводи апеляційної скарги про не проживання дитини та відсутність здійснення нею користування спірним житловим приміщенням більше п'яти років не заслуговують на увагу, і не дають підстав для позбавлення її таких прав.

Судом першої інстанції вірно застосовані правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, підтверджує, що воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на країну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Каупег v. the U.K. від 21.02.1990).

В даному випадку, на думку колегії суддів, неповнолітня особа ОСОБА_3 не може бути виселений та позбавлений права на користування житлом, яке є зареєстрованим його місцем проживання, а таке втручання в право приватної власності відповідача ОСОБА_1 є необхідним з огляду на додержання прав і законних інтересів дитини. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушення гарантованого Державою права власності відповідача відхиляються апеляційним судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач позбавляє неповнолітнього ОСОБА_3 права користуватись квартирою № АДРЕСА_1, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю. Тому суд обґрунтовано вважав необхіним вселити неповнолітнього ОСОБА_3 у спірну квартиру та зобов'язати відповідача ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у здійсненні користування нею та надати дублікати ключів від вхідних дверей, дверей від коридору та під'їзду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства, спростовуються вищевикладеним.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10.07.2017- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: