Справа №591/4914/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1919/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне підприємство «Інтерком» про стягнення сум заборгованості за надані послуги, -

У вересні 2016 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 із зазначеним позовом і уточнені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та користується послугами по утриманню будинку та прибудинкової території, а також опалення, які надаються нею як приватним підприємцем за допомогою належної їй на праві власності котельні, що розташована на верхньому поверсі даного будинку.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою вказаних послуг за відповідачем утворилася заборгованість за період з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у розмірі 37 925 грн. 37 коп. за надані послуги, з яких: 33 363 грн. 24 коп. - заборгованість з оплати послуг по опаленню, 4562 грн. 13 коп. - квартплата, яку і просить стягнути позивач з відповідача.

Крім того позивач ставить питання про стягнення 2580 грн. 99 коп. інфляційних збитків та 511 грн. 56 коп. - 3 % річних.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2017 року у задоволенні вказаних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог в повному обсязі, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач не заперечує проти факту отримання ним послуг, не оспорює правильність розрахунків за надані послуги, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи позивача та її представника, а також думку 3-ї особи, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача та його представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд послався на відсутність договору між сторонами про надання послуг, відсутність правових підстав у позивача на надання таких послуг, необґрунтованість розрахунків, а тому вважав позов необґрунтованим.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва виданого 20.11.2015 року приватним нотаріусом Хоменко В.В. і дана обставина підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7).

01 вересня 2002 року ФОП ОСОБА_3 уклала з ПП „Інтерком", як власником даного будинку, договір на обслуговування житлового комплексу з вбудованим офісом № 14/01-09-02, за п. 1.1 якого позивачка взяла на себе зобов'язання по управлінню, утриманню і використанню житлового комплексу з вбудованим офісом по АДРЕСА_1 (а. с. 9-10).

Пунктом 2 цього договору передбачено, що метою діяльності виконавця є: забезпечення мешканців комплексу комунальними та іншими послугами; забезпечення належного утримання комплексу за рахунок господарської діяльності на об'єктах комплексу (здача в оренду нежитлових приміщень, надання послуг з теплопостачання та водовідведення, обслуговування жильців будинку та ін.).

Додатковою угодою до вказаного договору від 01 вересня 2008 року, зокрема, п. 1.1 викладено у новій редакцій: «За цим договором виконавець бере на себе зобов'язання по управлінню і утриманню комунікаційних мереж власника, які обслуговують житловий комплекс з вбудованим офісом по АДРЕСА_1» (а. с. 10 зв.).

Згідно з актом прийму передачі від 01 вересня 2002 року, який складений на підставі договору № 14/01.09.02 від 01 вересня 2002 року, вказаний вище будинок (житловий комплекс) передано на обслуговування від ПП «Інтерком» до ФОП ОСОБА_3 (а.с.125).

За актом прийому-передачі, без зазначення дати, обладнання котельні від ТОВ УНБК на підставі договору від 02 липня 2004 року перейшло до ФОП ОСОБА_3 (а.с. 116). 12 жовтня 2007 року введено в експлуатацію вузол обліку теплової енергії у котельні по вул. Кірова, 127/2 (а. с. 104 зв.).

18 жовтня 2007 року збори мешканців спірного житлового будинку затвердили тариф на квартплату в розмірі 1,6 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири. (а. с.13).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 травня 2008 року № 227 погоджені тарифи на послуги з утримання будинку та його прибудинкової території ПП ОСОБА_3, а рішенням виконкому від 15 листопада 2016 року № 639 встановлений тариф на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається ФОП ОСОБА_3 для населення мешканцям будинку АДРЕСА_1, в розмірі 1 131,88 грн. за 1 ГКал теплової енергії (а. с. 93, 58).

З оборотних відомостей по квартирі АДРЕСА_1 слідує, що за ОСОБА_4 виникла заборгованість з оплати комунальних послуг з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року, яка становить 37 925 грн. 37 коп., з яких: за послуги опалення 33 363 грн. 24 коп., квартплата - 4562 грн. 13 коп. (а. с. 14, 74).

ФОП ОСОБА_3 як надавач послуг під особистий підпис вручала власникам квартир квитанції на оплату, що підтверджується копіями сторінок журналу (а. с. 96-99).

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 вищезазначеного закону,

виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

З метою упорядкування правовідносин, що виникають між виробниками, виконавцями і споживачами у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг у житловому фонді, на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства прийнято Наказ № 60 від 24.05.2005 року про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді відповідно до п.1.6 якого виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Таким чином, ПП «Інтерком», як власник будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 за договором № 14/01-09-02 від 1 вересня 2002 року самостійно передав ФОП ОСОБА_3 на обслуговування житловий комплекс з вбудованим офісом і за умовами договору вона взяла на себе зобов'язання по управлінню, утриманню і використанню цього комплексу, зокрема і забезпечення мешканців комплексу комунальними та іншими послугами; забезпечення належного утримання комплексу за рахунок господарської діяльності на об'єктах комплексу (здача в оренду нежитлових приміщень, надання послуг з теплопостачання та водовідведення, обслуговування жильців будинку та ін.).

Відповідно до вимог передбачених п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавчим комітетом Сумської міської ради як органом місцевого самоврядування були затверджені для ФОП ОСОБА_3 тарифи як з утримання будинку та його прибудинкової території так і на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається ФОП ОСОБА_3

Таким чином, позивач є надавачем послуг з опалення та з утримання будинку та при будинкової території і відповідач фактично користується цими послугами і відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний їх сплачувати. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач, в порядку передбаченому законом, відмовлявся від отримання послуг з опалення приміщення останнім надано не було.

Крім того, позивач в судовому засіданні не заперечувала проти надання дозволу відповідачеві на встановлення індивідуального опалення в належній йому на праві власності квартирі але за умови виготовлення відповідної технічної документації щодо можливості встановлення такого опалення, оскільки опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об'єднує всі квартири і тому відключення окремих квартир по стояку може призвести до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення урегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 і здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Виходячи з вище зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги за період з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у розмірі 37 925 грн. 37 коп. з яких: 33 363 грн. 24 коп. - заборгованість з оплати послуг по опаленню, 4562 грн. 13 коп. - послуги по утриманню будинку та при будинкової території.

На спростування розрахунку проведеного позивачем за надані послуги відповідачем контрозрахунку надано не було. Не оскаржено відповідачем і рішення виконкому міської ради про затвердження тарифів для ФОП ОСОБА_3 з утримання будинку та його прибудинкової території та на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається цим підприємцем.

Також колегія суддів вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тому відповідно до вимог передбачених ч.2 ст.625 ЦК України зобов'язаний сплатити позивачеві суму боргу з урахування індексу інфляції за весь час прострочення в загальній сумі 2580 грн. 99 коп. та 3% річних у розмірі 511 грн. 56 коп.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне відповідно до вимог передбачених ст.141 ЦПК України відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати у справі у сумі 551 грн. 20 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 606 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованість за надані комунальні послуги за період з 20 листопада 2015 року по 05 травня 2017 року у розмірі 37 925 грн. 37 коп. з яких: 33 363 грн. 24 коп. - заборгованість з оплати послуг по опаленню, 4562 грн. 13 коп. - послуги за утримання будинку та при будинкової території , інфляційні збитки у розмірі 2580 грн. 99 коп. та 3% річних у розмірі 511 грн. 56 коп.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 понесені судові витрати у справі у сумі 551 грн. 20 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції 606 грн. 22 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02 січня 2018 року.

Головуючий -

Судді -