Провадження №22-ц/772/3246/2017
Головуючий у суді першої інстанції Бойко В. М.
Суддя-доповідач :Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Матківської М.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., скаржника, позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну спра-ву за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінниць-кого міського суду Вінницького області від 21 листопада 2017 року, ухвалене у м. Вінниці за головування судді Бойка В.М., зі складанням повного тексту 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

14 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шко-ди в сумі 5613,71 гривень. Позов мотивований тим, що відповідач є власником будинку АДРЕСА_1, де проживає позивач. Відпові-дач зареєстрований та проживає у даному будинку, займаючи дві кімнати пло-щею 10,00 кв.м. та 9,6 кв.м., а також прибудову. Позивач разом зі своєю сім'єю ( дружиною та двома малолітніми дітьми ) проживають у кімнаті площею 10,4 кв.м., користуються коридором площею 7,1 кв.м. Дані обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2016 ро-ку, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької об-ласті від 22 березня 2016 року. Позивач вказує, що у 2002 році ним за власні кошти газифікований вказаний житловий будинок, але лише ним сплачуються кошти за послуги з газопостачання. ОСОБА_4 відмовляється оплачувати ці послуги. Позивачу обтяжливо самому сплачувати кошти з газопостачання, вра-ховуючи те, що на його утриманні перебуває дружина-інвалід та двоє неповно-літніх дітей. За його розрахунками протягом 2014-2017 років розмір витрат за користування відповідачем послугами з газопостачання склав 5613,71 гривень, які ОСОБА_5 просив стягнути на свою користь з відповідача через неоплату останнім послуг з газопостачання протягом 2014-2017 років, а також судові ви-трати у справі ( а. с. 2-3 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 70-72 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасува-ти, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Скаржник вважає, що рішення ухвалене за неповного з'ясування усіх обставин справи, без належної оцінки наданих ним доказів щодо самостійної оплати послуг з газопо-стачання, хоча відповідач ними користується. При цьому судом першої інстан-ції не застосовані норми матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин ( а. с. 75-77 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу сторін у справі, дослідивши її матеріали, проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскар-жуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, коле-гія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволен-ню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 21 жовтня 1977 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької дер-жавної нотаріальної контори Сердюк Н.М. за реєстровим № 4-1217, є власни-ком будинку АДРЕСА_2 ( а. с. 59-64 ). Відповідно до державного акту серії НОМЕР_1, виданого 13 квітня 2016 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 27 листопада 1998 року №1491 та рішення Вінницької міської ради від 02 грудня 2005 року № 1616, ОСОБА_4 також належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0413 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 65 ). Сторони у справі проживають, зареєстровані у цьому будинку, що підтверджено матеріа-лами справи, позивач є сином відповідача ( а. с. 4 ). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року ОСОБА_4 усу-нуто перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком АДРЕСА_2 шляхом відкриття дверей з кімнати 1-4 площею 9,6 кв.м. до кімнати ( кухні/коридору ) 1-1 пло-щею 7,1 кв.м. Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні газовим опа-ленням в будинку АДРЕСА_2 шляхом відновлення опалення в кімнатах 1-2, 1-3, 1-4, привівши опалення у попередній стан. Дане судове рішення перевірялося на предмет законності й обгрунтованості в апеля-ційному та касаційному порядках, за наслідками розгляду воно залишене без змін, тобто набрало законної сили ( а. с. 6-10, 40-44 ).

Типовий договір на постачання природного газу у будинок АДРЕСА_1 укладений з ОСОБА_4 ( а. с. 53-58 ), але оплачує послуги з газопостачання саме позивач, що підтверджується відповідними кви-танціями ( а. с. 13-25 ).

Інші обставини судами першої, апеляційної інстанції не встановлені.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись норма-ми статей 156, 162 ЖК УРСР, статтями 15, 319, 1166 ЦК України, положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», не знайшов обґрунтованими, жодним чином доведеними позовні вимоги ОСОБА_5

У відповідності з нормами статей 76-80, 82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази оцінюються судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Достатні-ми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дівйти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведен-ня може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої ін-станції щодо недоведеності позивачем заявлених у суд вимог до відповідача.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач, заперечуючи щодо за-доволення позову, пояснював, наголошував на тому, що хоча він є власником будинку, де також мешкає його син, однак через перешкоджання останнім він не має доступу до газових приборів, якими регулюється опалення житла. Біль-шість опалювального періоду до приміщень, якими він користується, позивач перешкоджав надходження тепла шляхом відрізання труб, інші періоди послуга опалювання надавалася неякісно, в кімнатах було холодно. У 2017 році станом на час вирішення справи опалення ще взагалі не включалося. Через таку ситу-ацію ОСОБА_4 не оплачує послугу з газопостачання будинку, оскільки, за його твердженням, фактично нею не користується.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач повторно наголошує на одноособовій оплаті ним наданих та спожитих послуг з газопостачання в опалювальні періоди 2014-2017 року, незважаючи на те, що відповідач користу-вався такими послугами, не оплачуючи їх, посилається на здійснення ним опла-ти за газопостачання будинку конкретно у періоди з вересня 2014 року по кві-тень 2015 року на суму 2069,10 гривень, з вересня 2016 року по квітень 2017 ро-ку на суму 8117,22 гривень. Загалом ним сплачено постачальнику послуги 10186,32 гривень. Нарахована позивачем сума з врахуванням індексу інфляції, яку повинен відшкодувати відповідач, становить 5613,71 гривень. ОСОБА_5 посилається на неправильність застосування судом положень постанови Кабі-нету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2245 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання»; у відповідності з нор-мами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 541 ЦК України вважає необхідним у зв'язку із солідарним обов'язком споживачів ( сторін у справі ) виконання відповідачем зворотної вимоги (в порядку регре-су) позивача у частці, відповідній спожитій послузі ( спожитої кількості газу ).

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судов-ому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, оскільки вони не під-твердженіналежними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Обґрунтування ОСОБА_5 позовних вимог лише копіями квитанцій про оплату послуг за визначений період підтверджує виконання ним свого обов'яз-ку як споживача з оплати житлово-комунальних послуг, але не доводить дійс-ного, фактичного користування такими послугами ОСОБА_4

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року ( а. с. 6-10 ) встановлено, що кімнати, якими користується відповідач, ста-ном на січень 2016 року від'єднані від системи опалення будинку. Даним судо-вим рішенням усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні газовим опа-ленням у будинку АДРЕСА_2 шляхом відновлення опалення в кімнатах 1-2, 1-3, 1-4, повернувши його в попередній стан. Однак дата реального виконання цього рішення не визначена. Відтак, враховуючи ухвалення цього рішення судом у лютому 2016 року, достеменно визначити, чи дійсно ОСОБА_4 користувався послугами з газопостачання у періоди, за-значені позивачем, їх спожиті обсяги саме ОСОБА_4 неможливо, а отже також неможливо й задовольнити заявлені позовні вимоги. При цьому слід під-креслити, що порядок користування будинком між сторонами не встановлений, що також впливає на вирішення спору не на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо невірного застосування су-дом першої інстанції норм матеріального права теж не знаходять свого підтвер-дження, оскільки вони зосереджуються на солідарному обов'язку споживачів з оплати житлово-комунальних послуг, що не спростовує правильного вирішення наявних в даний час вимог ОСОБА_5

Належить звернути увагу, що відповідно до норм статті 179 ЖК УРСР ко-ристування будинками ( квартирами ) державного і громадського житлового фонду, фондужитлово-будівельних кооперативів,а також приватного житлово-го фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими тери-торіями,затвердженихПостановою Кабінетом Міністрів Українивід 08 жовтня 1992 року № 572. Пунктом 10 цих Правил передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Однак сторони у справі не є співвласниками використовуваного житла, одноособовим власником будинку є лише відпові-дач.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що суд першої інстанції не помилився, визнавши позовні вимоги ОСОБА_5 необгрунтованими та безпідставними. Суд вірно визначився у правовідносинах, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, коле-гія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задово-лення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницького області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, яким буде 02 січня 2018 року.

Суддя-доповідача: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

Підпис М.В. Матківська

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко