Справа № 450/1626/16 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/1540/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування,-

встановила:

6 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (ПАТ СК) «Страхова компанія «Українська страхова група», у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 33 835,07 грн., пеню у розмірі 6 124,15 грн., три відсотки річних у розмірі 503, 35грн., інфляційні втрати у розмірі 1745,54 грн., всього: 42 208,11 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 вересня 2016 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №28-1301-15-00276. За умовами цого договору застраховано автомобіль Daewоо Маtiz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 5 грудня 2015 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль під керуванням ОСОБА_4. На місце ДТП були викликані співробітники національної поліції, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду, про що складено протокол огляду місця ДТП від 5 грудня 2015 року та видано довідку про характер пошкоджень автомобіля. 9 грудня 2015 року страховику подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надано усі необхідні документи. Проте, 29 грудня 2015 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки водій застрахованого автомобіля ОСОБА_4 відмовився від здачі крові на етанол, тим самим, начебто, створив перешкоди у визначенні обставин страхового випадку. Відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_4, перебував в стані алкогольного сп'яніння, тому, що відмовився від здачі крові на етанол. Позивач вважає відмову незаконною.

Зі звіту №1672/15 про оцінку автомобіля DAEWOO MATIZ від 5 грудня 2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля є рівним ринковій вартості такого автомобіля та становить 85 906,01 грн. Сума страхового відшкодування, що не була виплачена позивачу становить 33 835,07 грн. Однак після закінчення вказаного вище строку для виплати страхового відшкодування і по даний час виплата страхового відшкодування відповідачем не проведена. Таким чином відповідач порушує свої зобов'язання за договором страхування.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 листопада 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ СК «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування.

Стягнуто з ПАТ СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 33835, 07 грн.; пеню у розмірі 6124, 15грн.; три відсотки річних у розмірі 503, 35грн.; інфляційні втрати у розмірі 1745, 54 грн., всього: 42 208,11 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ПАТ СК «Українська страхова група». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Зазначає, що 30 вересня 2015 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №28-1301-15-00276 щодо страхування автомобіля DAEWOO MATIZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказує, що 9 грудня 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначила, що 5 грудня 2015 року в результаті ДТП сталося пошкодження її автомобіля. Згідно її заяви, згаданим автомобілем керував ОСОБА_4 Зазначає, що ОСОБА_4 відмовився від здачі крові на етанол, що унеможливлює встановлення стану водія, в якому він перебував під час ДТП. Стверджує, що поведінка ОСОБА_4 позбавила відповідача можливості переконатися, що дана подія є страховим випадком, та встановити обставини, за яких вона настала.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 3,4 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право, в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст. ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін, та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Встановлено, що 5 грудня 2015 року на автодорозі Львів-Пустомити-Меденичі, ОСОБА_4, керуючи автомобілем DAEWOO MATIZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не справився з керуванням та вчинив ДТП, в результаті чого автомобіль отримав повну деформацію кузова, пошкоджені всі складові частини авто.

Вказану подію 6 грудня 2015 року СВ Пустомитівського ВП ГУ НП України у Львівській області було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002026 за ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується копією довідки СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУ НП України у Львівській області.

Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті № 28-1301-15-00276 від 30 вересня 2015 року, був дійсний на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відпоідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною 1 статті 990 цього Кодексу передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» (далі-Закону), договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону).

Згідно зі ст. 22.1 Закону, при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що відповідно до страхового випадку позивачем 9 грудня 2015 року подано заяву до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Листом № 03/8571 від 29 грудня 2015 року позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно її заяви під час ДТП транспортним засобом Daewoo Matiz, керував ОСОБА_4

28 грудня 2015 року ПАТ СК «Українська страхова група» отримала лист з Пустомитівської центральної районної лікарні від 25 грудня 2015 року № 2579, згідно якого ОСОБА_4, 5 грудня 20015 року був доставлений в міський травматологічний пункт № 2, де йому було надано медичне допомога. Від здачі крові на етанол останній категорично відмовився.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наведені відповідачем підстави відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3, щодо виплати страхового відшкодування є безпідставними оскільки, згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті № 28-1301-15-00276 від 30 вересня 2015 року, такої підстави у відмові виплати страхового відшкодування, як відмова особи від здачі крові на етанол не встановлено.

Статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України «Про страхування» визначено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, серед яких, така підстава, як відмова водія від здачі крові на етанол не передбачена.

Відповідач посилається на те, що відмова водія транспортного засобу від здачі крові та етанол, унеможливлює встановлення стану водія, в якому він перебував під час ДТП, що на думку відповідача створює страховикові перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитків (шкоди), а також на ст.130 КУпАП в якій зазначено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, є підставою вважати, що особа перебуває в стані алкогольного сп'яніння, та притягнення її до відповідальності за вказаною статтею.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 9 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що за результатами огляду в закладах охорони здоров'я на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно п. 16 цієї Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до п. 9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року ( в редакції чинній на день дорожньо-транспортної пригоди) проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі є обов'язковим.

Згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Жодних із вищенаведених документів щодо водія ОСОБА_4, які б засвідчували його ухилення від проходження медичного огляду не долучено.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що страховик не позбавлений можливості встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди, а відтак його посилання на відмову водія від здачі крові не можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 1672/15 про оцінку автомобіля Daewoo Matiz, проведену суб'єктом оціночної діяльності ДП «Експерт -Сервіс Авто», вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля, є рівним ринковій вартості такого автомобіля та становить 85 906, 01 грн.

Судом встановлено, що сума страхового відшкодування, що не була виплачена позивачу становить 33 835,07 грн.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до стаття 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Що не звільняє боржника від виконання зобов'язання.

Страховик виплату страхового відшкодування не провів, тобто не виконав свої зобов»язання за договором страхування, чим порушив права позивача, які підлягають судовому захисту.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно п. 19.1 частини 2 договору страхування, за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу. Сума пені складає 6 124, 15 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3 % річних за період прострочення з 7 січня 2016 року по 5 липня 2016 року становить 503, 35 грн. , інфляційні втрати- 1 745,54 грн.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ч.1 ст. 268, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Залишити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 8 листопада 2016 року без змін, а скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді