Провадження №22-ц/772/3172/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач :Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокуСправа № 127/2-200/2004м. Вінниця

колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Сала Т.Б., Копаничук С.Г.

Секретаря: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року, постановлену під головуванням судді Романюк Л.В. у справі №127/2-200/2004 за скаргою ОСОБА_2, за участі заінтересованих осіб: заступника начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Заєць Тетяни Ігорівни, начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Воробйова Олексія Володимировича, на дії, бездіяльність та тяганину посадових осіб органу державної виконавчої служби

В с т а н о в и л а :

17 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області із зазначеною скаргою вказуючи, що 12.10.17 року у судовому засіданні, де розглядалася чергова його скарга на протиправну бездіяльність заступника начальника Печерського РВДВС Заєць Т.І., ОСОБА_2 стало відомо з виступу Заєць Т.І., що нею 06.10.17 року закінчене виконавче провадження ВП №49014939 з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01.03.04 року, як повністю і фактично виконане. Заявник вважає, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження ВП №49014939 є протиправними, а постанова від 06.10.17 року - незаконна; також він вважає, що при виконанні вказаного судового рішення державним виконавцем було допущено тяганину, а начальником управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Воробйовим О.В., через відсутність з його боку дієвого контролю за своєчасним та повним в чиненням виконавчих дій, - бездіяльність.

Дану скаргу заявник обгрунтував тим, що з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному відділі Державної виконавчої служби м. Києва рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року. Як вбачається з цього рішення суду, ДАК «Укрресурси» зобов'язано, зокрема, змінити дату звільнення заявника та провести з ним повний розрахунок.

За поданнями державного виконавця відділу та заявами ОСОБА_2 суд неодноразово роз'яснював своє рішення і встановлював порядок і спосіб його виконання. Судом було встановлено, що дату звільнення зобов'язана визначити компанія «Укрресурси» і вона встановлює суму повного розрахунку.

ДАК «Укрресурси» неодноразово видавала накази та трудову книжку, але робила це з порушенням законодавства і суди задовольняли позови ОСОБА_2 та зобов'язували компанію і державного виконавця дотримуватись законодавства при виконанні вказаного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці. Державний виконавець, всупереч роз'ясненням суду, не вдавався до перевірки дій ДАК «Укрресурси» з виконання судового рішення.

З дати 12.05.2016 року, чергового поновлення виконавчого провадження №49014939 та з 25.04.2017 року, з дня чергового відновлення цього виконавчого провадження, виконавцем не вживались дієві заходи, щодо примусового виконання рішень, а проявлялась протиправна бездіяльність, що встановлювалась ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2017 року, 10.04.2017 року, 21.04.2017 року, 08.08.2017 року тощо.

Закінчуючи виконавче провадження постановою від 06.10.17 року, державний виконавець не послався на конкретний наказ компанії та дату видачі трудової книжки.

Заявник вказує, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, насправді, не виконане.

Так, факт невиконання цього рішення встановлено постановою окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року, що залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 року, в адміністративній справі, якою зокрема зобов'язано Урядового Уповноваженого здійснити координацію дій з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року.

ДАК «Укрресурси» неодноразово видавали наказ про зміну дати звільнення та трудову книжку і робили це з грубим порушенням законодавства і рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року. Зокрема, 01.12.2015 року видано наказ № 1 про звільнення ОСОБА_2 з 01.12.2015 року і тільки 26.12.2015 року було видано трудову книжку. При цьому редакція причин звільнення в наказі не відповідає запису в трудовій книжці, а дата видачі трудової книжки не відповідає даті звільнення. Цими хибними рішеннями компанії керувався виконавець закінчуючи виконавче провадження і приймаючи постанову від 06.10.2017 року.

Державний виконавець не тільки не проконтролював повноту виконання компанією рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, навіть не направляв вимогу боржнику і не знає про ці дії боржника.

За вказаних обставин, ОСОБА_2 просив суд визнати дії і бездіяльність заступника начальника Печерського РВДВС, державного виконавця Заєць Т. І. при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та при негайному виконанні ухвали Вінницького міського суду від 26.01.2017 року протиправними; визнати протиправною бездіяльність начальника управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Воробйова О.В. у відсутності контролю за законністю дій виконавця; постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 49014939 від 06.10.2017 року скасувати як незаконну і передчасну; зобов'язати державного виконавця Заєць Т.І. негайно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року і ухвалу суду від 26.01.2017 року та невідкладно про виконання повідомити суд і заявника; зобов'язати начальника управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О.В. негайно здійснити контроль за своєчасними і повними діями державного виконавця по виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року і ухвалу суду від 26.01.2017 року та вжити адміністративні міри до державного виконавця.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року в задоволенні скарги відмовлено через її безпідставність.

ОСОБА_2 оскаржив вказану ухвалу суду в апеляційному порядку, оскільки вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права. Просить скасувати дану ухвалу, а скаргу задовольнити, визнати дії і бездіяльність заступника начальника Печерського РВДВС - державного виконавця Заєць Тетяни Ігорівни при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та при негайному виконанні ухвали Вінницького міського суду від 26.01.17 року - протиправними, а постанову про закінчення виконавчого провадження ВП49014939 від 06.10.2017 року скасувати як незаконну; зобов'язати державного виконавця Заєць Т.І. негайно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року і ухвалу суду від 26.01.2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як видно з апеляційної скарги ОСОБА_2, ним оскаржується ухвала суду в частині дій і бездіяльності заступника начальника Печерського РВДВС державного виконавця Заєць Т. І. при винесенні нею постанови про закінчення виконавчого провадження № 49014939 від 06.10.2017 року, яка стосується виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та негайного виконання ухвали Вінницького міського суду від 26.01.2017 року. В іншій частині ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В ході розгляду справи встановлено наступне.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 1 березня 2004 року у справі №2-200/2004 року суд вирішив зобов'язати ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу №25-а-к від 7.03.2002 року про звільнення ОСОБА_2, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Також вирішене питання судових витрат.(а/с5-6).

На виконання цього судового рішення, був виданий виконавчий лист №2/200 від 27.05.2004 року, який перебував на виконанні ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що встановлено рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 04.07.2005 року. Станом на день ухвалення цього рішення суду, рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 1 березня 2004 року у справі №2-200/2004 року, не було виконане, у зв'язку з чим, були визнані неправомірними дії і бездіяльність даного виконавчого органу по виконанню вказаного виконавчого листа. (а/с7).

З того часу вказане виконавче провадження неодноразово закінчувалось та відновлювалося.

17.07.2014 року рішенням Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 та інші проти України» присуджена моральна шкода та встановлені порушення норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На виконання даного рішення Європейського суду, старшим державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Коблош О.Й. 02.03.2015 року зроблений запит до Замостянського районного суд м. Вінниця з метою повернення до цього відділу ДВС оригіналу виконавчого листа Замостянського районного суду м. Вінниця від 01.03.2004 року №2-200/2004 (а/с4).

Проте, з постанови про поновлення виконавчого провадження ВП №49014939 від 12.05.2016 рокі та аналогічної постанови від 25.04.2017 року видно, що 05.08.2015 року був виданий дублікат виконавчого листа №2-200/2004, який перебував на виконанні того ж Печерського районного відділу ДВС м. Києва (а/с 10,14).

Постановою заступника начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Заєць Т. І., закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа-дубліката №2-200/2004, виданого 05.08.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання «ДАК Укрресурси» змінити дату наказу №25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_2, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Дійсно у цій постанові вказано, що державний виконавець її виніс, керуючись п.12 ч.1 ст.39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а за п.12 ч.1 ст.39 цього Закону, виконавче провадження закінчується у разі, якщо рішення фактично виконане під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Проте, колегія суддів вважає, що це формальна описка, оскільки виконавець, мотивуючи зазначену постанову, вказав, що постановою Господарського суду м. Києва від 06.04.2012 року ДАК «Укрресурси» визнано банкрутом і детально описав наслідки порушення справи про банкрутство та визнання юридичної особи банкрутом, передбачені ч.15 ст.16, абз.6,7 ч.1 ст.39 та ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» і у цьому п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначена підстава закінчення виконавчого провадження саме визнання боржника банкрутом, якою виконавець мотивував постанову.(а/с15-16).

При цьому, ОСОБА_2 визнав у судовому засіданні, що боржник ДАК «Укрресурси» дійсно є банкрутом і що він - стягувач, з часу визнання боржника банкрутом, зареєстрував свої вимоги у Ліквідадора, до складу яких входять кошти, недоплачені йому боржником при проведенні розрахунку за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 01.03.2004 року.

Крім того, факт банкрутства ДАК «Укрресурси» та реєстрації кредиторських вимог ОСОБА_2, підтвердив арбітражний керуючий Ліквідатор ДАК «Укрресурси» Менчак В.В. у своєму відзиві від 11.07.2017 року щодо розгляду заяви про грошові вимоги боржника. Відповідно до цього відзиву, уточнені заяви ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника на суму 3 484 371,26 грн. є обгрунтованими, такими, що підлягають задоволенню та віднесені до вимог першої категорії. (а/с84).

Отже, державний виконавець - Заєць Т.І., винісши постанову від 06.10.2017 року, діяла відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, як встановлено судом, боржник неодноразово змінював дату звільнення стягувача і остаточно ця дата вказана - 26 грудня 2015 року, день видачі ОСОБА_2 трудової книжки, що відповідає вимогам підпункту 4.1 пункту 4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок» та ст.47 ч.1 КЗпП України.

Підтвердженням такої дати звільнення стягувача з роботи є запис у його трудовій книжці за №11 від 06.09.2017 року (а/с29).

Таким чином, рішення суду в частині зміни дати наказу про звільнення стягувача на час винесення постанови державним виконавцем було виконане.

Щодо твердження заявника, що державний виконавець, проявляючи протиправну бездіяльність, не повідомив Департамент ДВС і Урядового Уповноваженого про визначення Компанією суми боргу повного розрахунку, чим перешкоджає виконанню рішення районного суду та не виконує вимог ухвали Вінницького міського суду від 26.01.2017 року, то воно голослівне і нічим не підтверджується.

Виходячи з викладеного, дійсно відсутні підстави для задоволення скарги.

Доводи апелянта не спростовують таких висновків, вони зводяться лише до власної оцінки апелянтом оскаржуваної ним постанови державного виконавця, в супереч нормам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, апеляційну скаргу, в силу ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. . 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук