РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Давіденко Н.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_5, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_3, 3 -я особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача відносно двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню їх спільних дітей, погрожує їй та її родичам, схильний до агресії, погрожує їй та дітям фізичною розправою.

Відповідач - ОСОБА_3, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, при цьому вказав що хоче виховувати та спілкуватися із дітьми, однак колишня дружина йому перешкоджає в цьому, на теперішній час він звернувся у суді із заявою про визначення часу для спілкування із дітьми.

3- особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, просила розглянути справу без її участі, у поданому висновку вважала за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав відносно його дітей.

У судовому засіданні 28.12.2017р. сторонами були надані докази у справі, однак суд відмовив в їх прийнятті, оскільки вони були подані з порушенням ч.8, ч.9 ст. 83 ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Харкова від 28.10.2013р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_6 батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_7, батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Надані до суду документи свідчать, що під час спільного проживання сторін в м.Херсоні, в період 2011р.-2012р., відповідач як батько дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, піклувався про дітей, відвідував разом із дітьми міську клінічну лікарню, за відомостями Херсонської іудейської громади (сторони були членами громади) - приділяв увагу вихованню дітей.

В подальшому позивачка разом із дітьми переїхала до м.Харкова - адреса реєстрації: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання - АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» та актом обстеження умов проживання дітей здійснене службою у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР.

На теперішній час малолітні діти проживають разом із матір'ю, відповідач мешкає окремо, що сторонами не оспорюються..

За наданими довідками вбачається, що діти в період з 11.09.2014р. по 18.02.2015р. відвідували дошкільний заклад м.Харкова №140. З вересня 2017р. навчаються у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №52.

07.05.2013р. відповідач через свого представника звертався із заявою до управління служб у справах дітей про поновлення його батьківських прав на спілкування із дітьми, а також 03.12.2014р. із заявою до дошкільного закладу №140 про відновлення його спілкування із дітьми. В подальшому відповідач звертався особисто до дошкільного закладу №140 стосовно навчання його дітей, однак діти вже у дошкільному закладі не навчались.

У 2017р. відповідач звертався до департаменту освіти ХМР про надання йому інформації про навчання його дітей та після отримання відповіді, безпосередньо до шкоди №52 з метою інформування його як батька про шкільні зібрання, стан здоров'я його дітей. Хоча вказані звернення датовані, після звернення позивача у суд із даним позовом, однак вони свідчать про бажання відповідача приймати безпосередню участь у вихованні та спілкуванні із своїми дітьми.

Також відповідач позивачу перераховував поштовим зв'язком грошові кошти - 03.07.2017р. в сумі 35 грн. а 29.06.2017р. -200 грн. У судовому порядку позивач на стягнення аліментів на дітей не зверталась.

У висновку №397 від 30.08.2017р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за не доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Надані сторонами довідки з Харківської міської дитячої поліклініки №23, судом не приймають, оскільки містять між собою суперечності, які під час розгляду справи сторонами не усунуті.

Судом не приймаються як належний доказ роздруківку з інтернету, характеристики надані з недержавного навчально-виховного об'єднання «Хабад», оскільки вказані документи не містять достатньої інформації за якою можна ідентифікувати осіб про яких там вказано.

Письмові пояснення ОСОБА_8 є недопустимим доказом, оскільки підпис вказаної особи не завірений, вона як свідок судом не допитувалась.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У судовому засіданні та у поданому позові позивач підставою позбавлення батьківських прав зазначав саме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76?81 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. У свою чергу батько має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Позивачка зазначає, що відповідач мешкає окремо дітьми не цікавиться, погрожує їй та її родичам, схильний до агресії, погрожує їй та дітям фізичною розправою.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками суду не надано.

Натомість із позовних вимог, пояснень відповідача наданих у судовому засіданні, вироку суду від 06.12.2016р., яким відповідач визнаний винним у нанесенні позивачці 06.04.2015р. легких тілесних ушкоджень та зверненням відповідача у суд із позовом про усунення перешкод у спілкуванні із дітьми (справа №640/8978/17), вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини, внаслідок яких вони не можуть прийти спільної згоди, щодо виховання та утримання їх спільних дітей, однак вказані обставини не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76-81,83,258,263,265 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволені позову ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1.), 3-тя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ( 61002, м.Харків, вул.Чернишевського, б.55, код 26489104 ) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.

Повний текс рішення виготовлений та підписаний 03.01.2018р.