АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1823/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2307/17Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

представників позивача - Тараненко С.А., Сивокінь В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року

по справі за позовом Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області до ОСОБА_2, третя особа: Управління Держпродспоживслужби у Зіньківському районі Полтавської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року позовні вимоги Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі, державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод, задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 ліквідувати шляхом демонтажу (засипання землею) самовільно збудовану вигрібну яму, яка знаходиться на землях загального користування в місці проходження мережі водопостачання за межами домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області судові витрати -сплачений судовий збір в сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.) грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності аж на 26 років, що, всупереч вимогам закону, повністю проігноровано судом.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідач володіє лише 1/2 частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 та наявний другий співвласник іншої 1/2 частини даного домоволодіння - чоловік апелянта ОСОБА_6

Окрім того, зауважує, що спірна вигрібна яма була побудована саме в 90-х роках, минулого століття, при цьому є і інша вигрібна яма, яка відповідачкою засипана землею.

Вказує, що твердження суду про самочинність домоволодіння по АДРЕСА_1, є безпідставним та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

На думку апелянта, в матеріалах справи достатньо доказів, що побудована ОСОБА_6 вигрібна яма не експлуатується та не становить жодної загрози ні громаді, ні позивачу, а стоки накопичуються в іншій вигрібній ямі.

Вважає, що оскільки спірна вигрібна яма зареєстрована у передбаченому законом порядку, як інженерний компонент будинку, то задоволення даного позову, є нічим іншим як протиправним позбавленням відповідача права власності.

У судовому засіданні відповідач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували та прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, згідно виписки з рішення виконкому Шилівської сільської ради народних депутатів №б/н від 15.04.1987 року, виділено ОСОБА_2 земельну діяльну для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.78).

Відповідно до виписки з рішення Виконкому Зіньківської районної ради народних депутатів №99 від 29.05.1987 року, надано дозвіл громадянці ОСОБА_2 на будівництво індивідуального жилого будинку (а.с.75).

У відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.01.2015 року, серія НОМЕР_1, індексний номер: 32096939, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1земельна ділянка площею 0,25га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд знаходиться у приватній власності ОСОБА_2, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.73, 74).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2016 року, індексний номер 51972499, житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у приватній власності ОСОБА_2, та складається з: житловий будинок (А-1), літньої кухні (Б), сараю (В), погребу вхідного (в), навісу (в1), сараю (в2), навісу (в3), навісу (в4), гаражу (Г), навісу (г), сараю (Д), сараю (д), хвіртки (1), воріт огорожі (2), огорожі (3), огорожі (4), огорожі (5), ями вигрібної (6), ями вигрібної (7) (а.с.71-72).

Як убачається з копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою від 16.12.2015 року, яма вигрібна №7, знаходиться за межами належної відповідачу земельної ділянки (а.с.65-70).

Відповідно до листа Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15.02.2016 року №41, земельна ділянка була виділена ОСОБА_2 за рішенням виконкому (ВК) Шилівської сільської ради №24 від 15.04.1987 року для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням виконкому Шилівської сільської ради №99 від 29.05.1987 року було надано дозвіл на будівництво житлового будинку гр. ОСОБА_2 Рішенням Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 10.06.1987 року було затверджено будівельний паспорт на забудову садиби у населеному пункті (за попереднім погодженням з районним архітектором). Підставою складання будівельного паспорта є наявність затвердженої проектно-кошторисної документації. Вигрібна яма є невід'ємним інженерним компонентом будинку (а.с.159).

Рішенням п'ятої сесії сьомого скликання Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області «Про використання земель загального користування, згідно чинного законодавства» від 15.04.2016 року зобов'язано ОСОБА_2 на протязі місяця укласти земельний сервітут на земельну ділянку /землі загального користування/, на якій розміщена вигрібна яма, зареєстрована в ЄДР; зобов'язано ОСОБА_2 на протязі місяця ліквідувати додаткову вигрібну яму, яка побудована з порушенням чинного законодавства (а.с.154).

З відповіді Управління держпродспоживслужби у Зіньківському районі Полтавської області від 16.05.2016 року №01-16/14 вбачається, що було проведено перевірку та встановлено, що станом на 16.05.2016 року вигрібні ями демонтовано та перенесено в глиб території земельної ділянки, належної гр. ОСОБА_2 (а.с.156).

При цьому, як убачається з відповіді Управління держпродспоживслужби у Зіньківському районі Полтавської області від 25.08.2016 року №01-16/232, згідно проведеної перевірки встановлено, що одну вигрібну яму демонтовано, інша вигрібна яма, яка внесена в ЄДР, не демонтована, але на час обстеження відключена від каналізації. Зазначено, що при першому обстеженні гр. ОСОБА_2 заявила, що обидві вигрібні ями демонтовано. У подальшому було встановлено, що на той момент одна була дійсно демонтована, інша замаскована насипаним грунтом (а.с.158).

Окрім того, актом комісії Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 28.10.2016 року щодо обстеження частини земельної ділянки комунальної власності, яка прилягає до садиби ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, вбачається, що в результаті обстеження встановлено, що на земельній ділянці, прилеглій до приватної садиби сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_6 з боку проїжджої частини вулиці було виявлено металевий люк вигрібної ями, самовільно побудованої на землях комунальної власності. Схематично яма розміщена на відстані 15.5 м. від вуличного шахтного колодязя, 1.7 метрів від вуличного водогону, 1.7 метрів від асфальтованого покриття вуличної дороги та 2.7 метрів від цегляного паркану, який належить сім'ї ОСОБА_6. Глибина ями становить 3.25 м. Сам паркан збудований на межі Червоної лінії. Стіни вигрібної ями збудовані з червоної цегли. На час перевірки стічні води у ямі відсутні, з огляду видно, що яма непрацююча. ОСОБА_2 також вказала на місце, де була розташована додаткова вигрібна яма, паралельно до цегляного забору з боку асфальтного проїзду, відстань від стінки однієї ями до стінки другої ями 3,10 м., станом на 11.05.2016 року яма була засипана землею. Через відкриті ворота ОСОБА_2 вказала на новозбудовану вигрібну яму на території приватного двору. Комісія підтвердила самовільне будівництво ОСОБА_2 каналізаційної ями на землях комунальної власності Шилівської сільської ради (а.с.157).

Рішенням Виконавчого комітету Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області «Про розташування вигрібної ями на землях комунальної власності Шилівської сільської ради» від 28.10.2016 року вирішено звернутися з позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області щодо демонтування самовільно збудованої вигрібної ями, розташованої на землях комунальної власності Шилівської сільської ради біля житлового будинку гр. ОСОБА_2 (а.с.9).

Рішенням дев'ятої сесії сьомого скликання Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області «Про звернення до Зіньківського районного суду Полтавської області з приводу вигрібної ями ОСОБА_2, яка знаходиться на землях комунальної власності Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області» від 20.12.2016 року вирішено звернутися з позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області щодо демонтування самовільно збудованої вигрібної ями, розташованої на землях комунальної власності Шилівської сільської ради біля житлового будинку гр. ОСОБА_2 ( а.с.10).

Також, згідно акту комісії Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15 травня 2017 року щодо обстеження частини земельної ділянки комунальної власності, яка прилягає до садиби ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, вбачається, що в результаті обстеження встановлено, що на земельній ділянці, прилеглій до приватної садиби сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_6 з боку проїжджої частини вулиці було виявлено металевий люк вигрібної ями, самовільно побудованої на землях комунальної власності. Схематично яма розміщена на відстані 15.5 м. від вуличного шахтного колодязя, 1.7 метрів від вуличного водогону, 1.7 метрів від асфальтованого покриття вуличної дороги та 2.7 метрів від цегляного паркану, який належить сім'ї ОСОБА_6. Глибина ями становить 3.25 м. Сам паркан збудований на межі Червоної лінії. Стіни вигрібної ями збудовані з червоної цегли. На час перевірки стічні води у ямі відсутні, з огляду видно, що яма непрацююча. Комісія підтвердила самовільне будівництво ОСОБА_2 каналізаційної ями на землях комунальної власності Шилівської сільської ради (а.с.62-63).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що відповідач без відповідного дозволу, самочинно побудувала вигрібну яму та території комунальної власності з грубим порушенням діючих будівельних та санітарних норм, а тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про усунення перешкод.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.3 ст.328 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як убачається з рішення Виконкому Шилівської сільської ради народних депутатів № б/н від 15.04.1987 року, та з рішення Виконкому Зіньківської районної ради народних депутатів №99 від 29.05.1987 року, громадянці ОСОБА_2 виділено земельну діяльну для будівництва індивідуального житлового будинку та надано їй дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку.

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок за вказаною адресою, який складається з: житловий будинок (А-1), літньої кухні (Б), сараю (В), погребу вхідного (в), навісу (в1), сараю (в2), навісу (в3), навісу (в4), гаражу (Г), навісу (г), сараю (Д), сараю (д), хвіртки (1), воріт огорожі (2), огорожі (3), огорожі (4), огорожі (5), ями вигрібної (6), ями вигрібної (7) (а.с.71-72).

Окрім того, з листа Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15.02.2016 року №41 вбачається, що рішенням Шилівської сільської ради від 10.06.1987 року було затверджено будівельний паспорт на забудову садиби у населеному пункті (за попереднім погодженням з районним архітектором). Підставою складання будівельного паспорта є наявність затвердженої проектно-кошторисної документації. Вигрібна яма є невід'ємним інженерним компонентом будинку (а.с.159).

При цьому, з листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 27.06.2017 року №5939 вбачається, що вигрібна яма (септик) ними виявлена при поточній інвентаризації в 2015 році і являє собою складову частини будинку, який знаходиться в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 і являє собою споруду, яка конструктивно зв'язана мережами із будинком та знаходиться за межами домоволодіння. Дані про введення в експлуатацію даного об'єкту чи інших дозвільних документів на його будівництво чи дані про надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно та його експлуатацію на момент поточної інвентаризації не надано. Первинна інвентаризація господарства ними проведена в 1990 році. При первинній інвентаризації зазначеного об'єкту (спірної вигрібної ями) виявлено не було. Нерухоме майно в домоволодінні побудоване згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 10.06.1987 року. У відповідності до діючого законодавства на момент закінчення будівництва та проведення первинної технічної інвентаризації станом на 1990 рік право власності виникло в момент закінчення будівництва і не передбачалося обов»язковості його реєстрації і виникнення права власності з моменту такої реєстрації. При цьому здійснювався облік житлового фонду громадян шляхом реєстрації, а не реєстрація права власності. При здійсненні державної реєстрації права державний реєстратор після 2013 року не звертався до ПП Полтавського Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в порядку ст.10 та ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою перевірки відомостей про відсутність суперечностей між зареєстрованими правами та правами, які заявлені для реєстрації, наявність об'єктів, що введені в експлуатацію та на підставі ст.3 та ст.5 вищезазначеного закону в частині визнання державою речових прав на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року на момент виникнення яких діяло законодавство, що не передбачало обов'язковості державної реєстрації та заборони внесення відомостей до державного реєстру прав об'єктів нерухомого майна, що не введено в експлуатацію (а.с.127).

Окрім того, як зазначено вище та вбачається з відповіді Управління держпродспоживслужби у Зіньківському районі Полтавської області від 25.08.2016 року №01-16/232, ОСОБА_2 одну вигрібну яму демонтовано, інша вигрібна яма, яка внесена в ЄДР (за номером «7»), не демонтована, але на час обстеження відключена від каналізації. Зазначено, що при першому обстеженні гр. ОСОБА_2 заявила, що обидві вигрібні ями демонтовано. У подальшому було встановлено, що на той момент одна була дійсно демонтована, інша замаскована насипаним грунтом (а.с.158).

Окрім того, актами комісії Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 28.10.2016 року та від 15 травня 2017 року встановлено, що на земельній ділянці, прилеглій до приватної садиби сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_6 з боку проїжджої частини вулиці було виявлено металевий люк вигрібної ями, самовільно побудованої на землях комунальної власності. На час перевірки стічні води у ямі відсутні, з огляду видно, що яма непрацююча. ОСОБА_2 також вказала на місце, де була розташована додаткова вигрібна яма, паралельно до цегляного забору з боку асфальтного проїзду, відстань від стінки однієї ями до стінки другої ями 3,10 м., станом на 11.05.2016 року яма була засипана землею. Через відкриті ворота ОСОБА_2 вказала на новозбудовану вигрібну яму на території приватного двору. Комісія підтвердила самовільне будівництво ОСОБА_2 каналізаційної ями на землях комунальної власності Шилівської сільської ради.

З наведеного вбачається, що, дійсно, на території комунальної власності Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_2 було збудовано дві вигрібні ями, одна з яких демонтована, а інша спірна вигрібна яма, яка внесена до ЄДР за номером «7», як частина домоволодіння позивача, не демонтована, в експлуатації не перебуває, та була збудована нею самочинно, оскільки жодних дозвільних документів на будівництво даного об'єкту нерухомого майна на території Шилівської сільської ради на землях комунальної власності матеріали справи не місять.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Стаття 1 пункту 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з судової практики Європейського суду з прав людини, останній чітко зазначає, що друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України» (Ukraine-Tyumen v. Ukraine), N 22603/02, п. 49 від 22 листопада 2007 року).

Оскільки матеріалами справи в повній мірі підтверджено факт самочинного будівництва ОСОБА_2 спірної вигрібної ями (яка внесена до ЄДР за номером «7»), оскільки вона була збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, то рішенням місцевого суду було правомірно здійснено відновлення порушеного права територіальної громади Шилівської сільської ради, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 ліквідувати (демонтувати) самовільно збудовану вигрібну яму, яка знаходиться на землях загального користування в місці проходження мережі водопостачання за межами домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що сільською радою вчинялись дії, спрямовані на врегулювання даної ситуації, а саме зобов'язано ОСОБА_2 укласти земельний сервітут на земельну ділянку /землі загального користування/, на якій розміщена вигрібна яма, зареєстрована в ЄДР, однак відповідачкою цього зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем пропущено строк позовної давності аж на 26 років, оскільки спірна вигрібна яма була побудована саме в 90 роках, минулого століття, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про час будівництва спірної вигрібної ями, при цьому, з листа ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 27.06.2017 року №5939 вбачається, що вигрібна яма (септик) ними виявлена при поточній інвентаризації в 2015 році та при первинній інвентаризації господарства в 1990 році вона була відсутня. З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності сільською радою не пропущено.

Твердження про факт засипання відповідачем іншої вигрібної ями не може прийматися судом до уваги, оскільки даний об'єкт нерухомого майна не є предметом даних позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідач володіє лише 1/2 частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 та наявний другий співвласник іншої 1/2 частини даного домоволодіння - чоловік апелянта ОСОБА_6, який не залучений до участі у справі, також є безпідставними, оскільки, відповідно до Свідоцтва про право на нерухоме майно від 12.01.2015 року, серії НОМЕР_1, індексний номер: 32096939 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.01.2016 року, індексний номер 51972499, житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у приватній власності саме відповідача - ОСОБА_2

Доводи апелянта про безпідставність висновку місцевого суду про самочинність домоволодіння по АДРЕСА_1, на думку колегії суддів, є такими, що суперечать матеріалам справи, оскільки встановлено, що спірна вигрібна яма була збудована поза межами домоволодіння ОСОБА_2 на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади села, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Твердження стосовно того, що в матеріалах справи достатньо доказів, що побудована ОСОБА_6 вигрібна яма не експлуатується, та не становить жодної загрози ні громаді, ні позивачу, а стоки накопичуються в іншій вигрібній ямі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки не може вплинути на факт відсутності правових підстав для її будівництва на землях комунальної власності Шилівської сільської ради.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун