САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/888/17
Провадження № 2/206/553/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:головуючого судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Самарської районної ради в м. Дніпропетровську ради, Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада про визнання незаконним рішення, зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що з 2010 року вона почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство з ОСОБА_3 за адресою його проживання та реєстрації : м. Дніпро, вул. Семафорна,48/49. В 2012 році ОСОБА_4 запропонував їй також зареєструватися в його квартирі. 13 грудня 2012 року зі згоди наймача квартири ОСОБА_4 вона була зареєстрована в спірній квартирі. Починаючи з 2010 року вона з ОСОБА_4 спільно проживала, мала спільний бюджет, взаємні права та обовязки чоловіка та дружини. Таким чином, вона вселилася с спірну квартиру в якості члена сімї ОСОБА_3 Між нею та ОСОБА_3 при її вселенні у спірну квартиру не було ніяких угод про порядок користування жилим приміщенням, тому вона набула рівного з ним права користування жилим приміщенням в спірній квартирі. 14.11.2016 року ОСОБА_3 помер та був знятий з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. 21.12.2016 року вона звернулася до Самарської районної у м. Дніпропетровську ради з приводу прийняття рішення про зміну договору найму жилого приміщення та укладення з нею договору найму на спірну квартиру. Однак виконком своїм рішенням №32 від 20.01.2017 року відмовив їй в укладанні договору найму, з тих підстав, що вона не надала документів, які підтверджують родинні стосунки з наймачем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Вважає таке рішення незаконним, оскільки вона вселилася в квартиру до ОСОБА_3 в якості члена його сімї та зі згоди наймача була в ній зареєстрована, а тому набула права користування жилим приміщенням в спірній квартирі. У звязку з чим, уточнивши позовні вимоги просила суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 20.01.2017 року №32, яким їй було відмовлено в укладанні договору найму на 1-кімнатну квартиру №49, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 38,6 кв.м., будину №48 по вул. Семафорній та зобов'язати Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради укласти з нею договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_2.

Представники позивачів уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача КП "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачка зареєстрована за адресою спірної квартири та в довідках про реєстрацію була зазначена, як цивільна дружина наймача ОСОБА_3

Представник відповідача виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що рішення приймається лише на підставі наданих документів. Виходячи з того, що позивачем не був доданий документ, що підтверджує родинні відносини з наймачем, то і було прийнято рішення про відмову в укладанні договору найму.

Представник третьої особи Дніпровської міської ради в судовому засіданні вважала позов необґрунтованим, оскільки не встановлювався факт проживання однією сімєю позивача та ОСОБА_3

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

29.12.1994 року виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів, ОСОБА_3 був наданий ордер на житлове приміщення квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_1) (а.с.31).

Будинок №48 по вул. Семафорній в м. Дніпро, належить територіальній громаді м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради та перебуває на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» ОСОБА_1 міської ради.

ОСОБА_3, був наймачем квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_1), що підтверджується довідкою №3706 від 09.12.2016 року виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської (ОСОБА_1) міської ради.

У цій самій квартирі, окрім наймача ОСОБА_3, з 13 грудня 2012 року була зареєстрована позивачка.

Окрім них, інших зареєстрованих осіб в квартирі не було.

Документи на підставі, яких було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 за адресою спірної квартири знищені по закінченню терміну зберігання (3 роки), що підтверджується довідкою Самарського районного відділу у м. Дніпрі ГУ в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України за №1217/5158 від 05.08.2017 року.

14.11.2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.32).

З пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 близько пяти років проживали в спірній квартирі однією сім'єю. Основний наймач квартири ОСОБА_3 дав згоду на вселення та проживання ОСОБА_2 в даному жилому приміщенні, де остання стала постійно проживати, вела з наймачем спільне господарство, мала загальні витрати, що свідчить про сформовані стійкі сімейні відносини між вказаними особами. Домовленості про порядок користування житловим приміщенням між ОСОБА_3 та позивачкою не існувало, квартирою вони користувалися спільно.

Факт проживання позивача з ОСОБА_3 однією сімєю як члена сімї наймача підтверджено також довідкою №788 про склад сімї (а.с.6), в якій зазначено, що позивач ОСОБА_2 була громадянською дружиною наймача ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як розяснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відсутність письмової згоди членів сімї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Таким чином, виходячи з того, що позивач ОСОБА_2 дійсно була членом сімї ОСОБА_3, то відповідно до вимог ч.2 ст.64 ЖК України після смерті останнього набула право на користування спірною квартирою як член сімї наймача. Після смерті ОСОБА_3, позивач продовжувала сплачувати комунальні послуги за спірну квартиру, взяла на себе зобовязання по утриманню квартири та виконанню обовязків, покладених законом на наймача квартири, що підтверджується актом обстеження та квитанцією про сплату комунальних послуг (а.с.46,47).

Відповідно ст. 47 Конституції України та ст. 1 ЖК України , кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України , громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Частиною третьою ст. 64 ЖК України передбачено, що якщо особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Оскільки ОСОБА_3 - наймач спірної квартири помер, то договір найму на спірну квартиру, відповідно до вимог ч. 1 ст. 106 ЖК України , повинен бути укладений з членом сімї наймача, тобто з ОСОБА_2

У звязку з чим, рішення виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, яким відмовлено позивачу в укладанні договору найму на спірну квартиру є незаконним, оскільки дане рішення не враховує всіх вищезазначених обставин справи та порушує цивільні права та інтереси позивача, тоді як відповідно до вимог ч.3 ст.17 ЦК України орган місцевого самоврядування повинен здійснювати захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставі та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 грн., з кожного по 640 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради від 20.01.2017 року №32, яким - ОСОБА_2 було відмовлено в укладанні договору найму на 1-кімнатну квартиру №49, житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 38,6 кв.м., будину №48 по вул. Семафорній.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпровської міської ради укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з виконкому Самарської районної в м. Дніпропетровську ради, Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району " Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1280 грн., з кожного по 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко