Справа №295/3921/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

головуючого судді Чішман Л.М.,

при секретарі Савіній Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №ML-010/117/2007 від 19.12.2007 року у загальному розмірі 45 145,58 доларів США, що еквівалентно 1218339,25 грн. по курсу НБУ станом на 03.02.2017 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 19.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-010/117/2007 у письмовій формі про надання кредиту в сумі 45 675,00 доларів США, строком до 21.12.2020 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ML-010/117/2007 19.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки. У звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, утворилась заборгованість. Позивач зазначає, що на листи попередження та телефонні дзвінки відповідач не відреагував, кошти для погашення кредиту не сплачує та продовжує ухилятись від виконання зобовязання.

01.08.2017 року від відповідачів надійшли заяви, в якій останні застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. Посилались на те, що 04.11.2009 року АТ «ОТП Банк» вручив відповідачам досудову вимогу, в якій кредитор змінив строк виконання боргових зобовязань та вимагав дострокового виконання зобовязань у повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання відповідачем вимоги. Оскільки вказана вимога отримана 04.11.2009 року та протягом 30 днів її не виконано, відповідач вважає, що перебіг позовної давності розпочався 17.12.2009 року та закінчився 17.12.2012 року.

01.08.2017 року від відповідачів надійшли письмові заперечення на позовну заяву. У вказаних запереченнях відповідачі наголосили на тому, що граничний термін виконання зобов'язання перед ТОВ « ОТП Факторинг Україна» є 08.08.2011 року, оскільки кредитор ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своїм листом від 08.07.2011 року направив досудову вимогу якою змінив строк виконання умов договору, в зв"язку з чим позивач втратив право вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося на підставі приписів частини 4 статті 559 ЦК України, тому підстав для задоволення позову в частині стягнення боргу з поручителя не має. Крім того, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на думку відповідачів відсутні, у звязку зі спливом строку позовної давності. Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що позивачем не надано належним чином засвідчених письмових доказів про відступлення права вимоги та купівлі-продажу кредитного портфелю, а також не надано належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна із складових заборгованості.

Від представника позивача за довіреністю ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Від відповідачів надійшла заява про розгляд справи без її участі. Проти заявлених позовних вимог заперечували посилаючись на сплив строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.12.2017 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-010/117/2007. Відповідно до умов договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 46 675,00 доларів США, з датою остаточного повернення кредиту 21.12.2020 року.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі.

19.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-ML-010/117/2007.

Відповідно до першого розділу Договору поруки, поручитель зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 її боргових зобовязань перед кредитором та за кредитним договором № ML-010/117/2007 від 19.12.2017 року, у повному обсязі таких зобовязань.

24.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, відповідно до якого покупцю передаються права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, зокрема договір №ML-010/117/2007 від 19.12.2017 року.

Представником позивача додано до позову досудові вимоги від 01.02.2017 року, направлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-010/117/2007 від 19.12.2007 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ML-010/117/2007 від 19.12.2017 року становить 45 145,58 доларів США, з яких залишок заборгованості за кредитом 41 868,73 долари США, сума відсотків за користування кредитом 3 276,85 доларів США, сума пені за прострочення зобовязань - 4 516 225,89 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) відповідно до вимог ст. 530 ЦК України.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Основним позичальником АТ "ОТП Банк", ще 03.11.2009 року( а.с. 40, 50) направлялись вимоги відповідачам про дострокове виконання боргових зобов"язань та встановлення 30 денного строку на повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі протягом, який настав 04.11. 2009 року та сплив 04.12.2009 року.

Строк виконання основного зобовязання за кредитним договором №ML-010/117/2007 від 19.12.2007 року настав 05.12.2009 року.

Таким чином строк позовної давності за вимогами по кредитному договору №ML-010/117/2007 від 19.12.2007 року сплинув 06.12.2012 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія досудової вимоги ЗАТ «ОТП Факторинг Україна», яка була направлена ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-010/117/2007 від 19.12.2007 року, датована 08.07.2011 року( а.с. 63). Аналогічна вимога була направлена і ОСОБА_2М.( а.с.71). У вимогах ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» визначив дострокову дату повернення кредиту в повному обсязі протягом тридцяти днів, з дня отримання вимоги.

На зазначену вимогу ОСОБА_1 направлено заяву від 01.08.2011року про надання доказів про відступлення права грошової вимоги, на яку отримала відповідь датовану 21.09.2011 року, що вказує на ту обставину, що позивачем дійсно змінено дату повернення кредитних коштів.

Проте, протягом тридцяти днів (до до 06.12.2012 року та до 01.09.2011 року) ОСОБА_1 зобовязання не виконала та заборгованість за кредитним договором не погасила.

З позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду лише 10.04.2017 року.

Беручи до уваги положення ст. 267 ЦК України та заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідачів заявлені з пропуском строку позовної давності.

Як зазначалось, 19.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-ML-010/117/2007.

Статтями 553, 554 ЦК України визначено поняття договору поруки. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, з урахуванням положень ст. 559 ЦК України, кредитор мав право звернутись до суду з позовом про стягнення з поручителя заборгованості за позовом протягом шести місяців, тобто до 05.06.2010 року включно. Враховуючи, що відповідний позов предявлено до суду лише 10.04.2017 року, відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відсутні, оскільки договір поруки є припиненим.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Чішман