АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Яремка В.В.

секретар Чубрей І.І.

за участю: за участю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 6 липня 2017 року,

встановила:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки 8070 гривень 83 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Посилалася на те, що позивачці на праві власності належить квартира №2, яка знаходиться по вулиці Київській, 15 в місті Чернівці.

12 червня 2016 року вказану квартиру було залито водою з вини відповідача, власника квартири №3А, яка знаходиться у даному будинку, чим позивачці завдано майнову шкоду в сумі 8070 гривень 83 копійки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 6 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1039 гривень 45 копійок.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем була заподіяна шкода в такому обсязі, як це зазначено в позовній заяві.

З відповідача на користь позивача мають бути стягнені кошти за ремонт стелі та стін, що складає 1053 гривні 67 копійок.

Відповідачка сплатила позивачці на її звернення 200 гривень, а тому вказана сума не підлягає стягненню.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт.

Згідно з абз. 5 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року (з наступними змінами) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 є власником квартири №2, яка знаходиться по вулиці Київській, 15 в місті Чернівці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 квітня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-10).

З акту, складеного працівниками КЖРЕП-6 від 14 червня 2016 року №172 вбачається, що 12 червня 2016 року відбулось затоплення квартири №2, яка знаходиться по вулиці Київській, 15 в місті Чернівці по вині мешканців квартири №3А вказаного будинку. На стелі та стіні житлової кімнати видно мокрі плями від заливу (а.с.11).

З акту, складеного працівниками КЖРЕП-6 від 24 червня 2016 року №172а вбачається, що 12 червня 2016 року причиною залиття квартири позивачки є те, що в квартирі 3А в даному будинку мережа водовідведення встановлена з порушеннями (а.с.12).

З висновку експертно-технічного дослідження від 8 листопада 2016 року №825 вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести в приміщеннях квартири №2, яка знаходиться по вулиці Київській, 15 в місті Чернівці для усунення наслідків її залиття, факт якого було зафіксовано згідно акту від 14 червня 2016 року, складеного працівниками КЖРЕМ-6, визначена станом на час проведення дослідження, з урахуванням опосередкованих цін на будівельні матеріали, із застосуванням компютерного програмного забезпечення становить 7733 гривні 44 копійки, у тому числі ПДВ становить 1288 гривень 91 копійка.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт із заміни гіпоскартону оздоблення арки в приміщенні житлової кімнати поз. 2-1 квартири №2 в житловому будинку №15 по вулиці Київській в місті Чернівці, усунення пошкоджень якої, згідно заяви замовника, було здійснено в липні 2016 року, визначена станом на час проведення дослідження, з урахуванням опосередкованих цін на будівельні матеріали, із застосування компютерного програмного забезпечення становить 337 гривень 34 копійки у тому числі ПДВ становить 56 гривень 22 копійки (а.с.58-61).

З висновку експертно-технічного дослідження від 8 листопада 2016 року №825 також вбачається, що в ході проведення обстеження обєкту дослідження експертом виявлено, що в приміщенні житлової кімнати поз.2-1 вздовж стіни, яка відділяє дане приміщення від приміщення поз. 2-2 влаштована арка-ніша з листів гіпсокартону, нижній лист гіпсокартону та елементи, що примикають до нього на час обстеження покрито не пошліфованим шаром шпаклівки, згідно заяви замовника даний лист було замінено в липні 2016 року для усунення наслідків його залиття, окрім вищезазначеного в приміщенні поз. 2-1 було виявлено наступні пошкодження конструктивних елементів обєкту дослідження, які могли виникнути в наслідок залиття:

- на стінах, а саме: на зовнішній стіні будинку поряд з примиканням до гіпоскартонної арки окремі невеликі відшарування оздоблення (водоемульсійного фарбування та шпаклівки по штукатурці цегляних стін); на зовнішній стіні будинку вздовж стіни над плінтусом відшарування та лущення оздоблення грибок; на стіні між приміщеннями поз. 2-1 та 2-7 під примиканням до гіпсокартонної арки патьоки на поверхні оздоблення;

- на підлозі пошкодження ламинату у вигляді набухання клепок в місцях примикання одна до одної.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачкою позивачці заподіяна шкода в сумі 8070 гривень 83 копійки.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті залиття квартири ОСОБА_3 останній заподіяна майнова шкода в розмірі 8070 гривень 83 копійки.

Причиною залиття квартири ОСОБА_3 є те, що в квартирі 3А будинку №15 по вулиці Київській в місті Чернівці мережа водовідведення встановлена з порушеннями, які зафіксовані в акті, складеного працівниками КЖРЕП-6 від 24 червня 2016 року №172а.

Доказів, які б спростовували встановлені вище обставини працівниками ЖРЕПУ-6 або розмір завданої майнової шкоди в матеріалах справи відсутні.

Відсутність в актах складених працівниками КЖРЕП-6 від 14 червня та 24 червня 2016 року всіх пошкоджень, які були спричинені майну позивачки залиттям квартири не може свідчити про те, що такі пошкодження не були заподіяні.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи , а саме з висновку експертно-технічного дослідження від 8 листопада 2016 року №825 пошкодження ламінату на підлозі в квартирі позивачки проявитися вже після складання вищевказаних актів.

Судом першої інстанції правильно встановлена та обставина, що ОСОБА_2 добровільно відшкодувала ОСОБА_3 заподіяну майнову шкоду в розмірі 200 гривень. Вказану обставину було визнано сторонами в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому вона не підлягає доказуванню відповідно до правил частин 1 статті 61 ЦПК України.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7870 гривень 83 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до статті 8 «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року, N 928-VIII установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7870 гривень 83 копійки, що становить 97,52 відсотка від ціни позову.

З квитанції від 10 січня 2017 року №33 вбачається, що позивачка за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок (а.с.25).

З квитанції від 17 липня 2017 року №71 вбачається, що ОСОБА_3 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 704 гривні, хоча мала б сплатити відповідно до вимог Закону 606 гривень 32 копійки (а.с.107).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 1128 гривень 81 копійку в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Не підлягають відшкодуванню позивачу понесені витрати на оплату послуг експерта щодо надання висновку експертного будівельно-технічного дослідження №825 від 8 листопада 2016 року.

Згідно статті 86 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати понесені спеціалістом, які пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та найманням житла у випадках залучення спеціаліста до участі у справі судом за клопотанням сторони у справі.

Відшкодування витрат позивачки в сумі 1010 гривень на оплату послуг експерта щодо надання висновку експертного будівельно-технічного дослідження №825 від 8 листопада 2016 року процесуальним законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 6 липня 2017 рокускасувати.

Позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7870 (сім тисяч вісімсот сімдесят) гривень 83 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1128 (одну тисячу сто двадцять вісім) гривень 81 копійку в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_4