Єдиний унікальний номер 229/3885/17 Номер провадження 2/229/1756/2017 Категорія 45
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Гонтар А.Л.,

при секретарі Костенко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

в с т а н о в и в :

17.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовав тим, що йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі крім нього також зареєстрована ОСОБА_2С . З 2014 року відповідачка у квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує, господарством не займається. В квартирі не має її речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідачка не бажає. Просить усунути перешкоду в користуванні ним власністю, визнавши ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_2.

В судове засіданні позивач не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась , про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином.

З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у суда доказів, без фіксації судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується договіром-дарування від 06 вересня 1995 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки).

З матеріалів справи встановлено, що відповідача ОСОБА_2 зареєстровано у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім"ї № 3045 від 28 вересня 2017 року, затвердженою директором КП "Комсервіс" ОСОБА_3, копією особового рахунку житла № 1699, відомостями Дружківської мської ради від 25 жовтня 2017 року (а.с.11,14,25)

Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Як вибачається із позовної заяви відповідач є донькою позивача та була зареєстрована з його згоди в спірному житловому приміщенні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Звертаючись до суду з позовом 17.10.2017 року ОСОБА_1 просив визнати відповідача ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2014 року, тобто понад три роки.

Виходячи із змісту частин 1 ст. 182, частини 3 ст. 640 ЦК України право власності на спірну квартиру у позивача ОСОБА_1 виникло з моменту державної реєстрації 15 вересня 1995 року.

Тобто на час звернення власника квартири до суду (17.10.2017 року ) з позовом про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, минуло 22 роки. З зазначеного в позові моменту ОСОБА_2 відсутня в спірному житловому приміщенні, а тому є усі правові підстави для визнання ОСОБА_2, такою, що на час звернення позивача до суду втратила право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України.

Відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджується актом обстеження квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 не мешкає в квартирі з 2014 року, виїхала до Росії (а.с.10)

Оскільки відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_3, не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на частину вказаної квартири позов підлягає задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем права власності позивача, суд вважає, за можливе скасувати реєстрацію відповідача у спірній квартирі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150,156 ЖК України, ст.391,405 ЦК України, ст..10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_4.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2 , яка народилась 20.05.1994 року у м.Дружківка Донецької області за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар