Справа №469/1177/16-ц 29.08.2017 290817 29.08.2017
Провадження №22-ц/784/1871/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий першої інстанції: Старчеус О.П.
Категорія 7 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Лівшенку О.С.,

за участю: прокурора - Цвікілевич Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту про право власності, витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и л а

29 вересня 2016 року перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовомдо Березанської районної державної адміністрації ( далі Березанська РДА), ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначав, що розпорядженнями Березанської РДА № 415 від 13 липня 2011 року, № 552 та №553 від 16 вересня 2011 року припинено право постійного користування ДП Очаківське лісомисливське господарство земельними ділянками загальною площею 2,49 га, розташованими в урочищі Рибаківка Березанського лісництва, квартал 43, виділи 2,4, та квартал 45, виділи 1,2.

У подальшому за рахунок зазначених земель розпорядженням Березанської РДА від 16 вересня 2011 року № 554 зі змінами, внесеними розпорядженням від 11 листопада 2011 року № 680, ОСОБА_4, разом з іншими особами, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, а розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №13 від 04.01.2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_4 18 січня 2012 року видано державний акт серії ЯК № 819763 на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008.

Посилаючись на те, що вказане розпорядження Березанської РДА прийняте з порушенням вимог містобудівної документації, законодавства щодо правового режиму земель прибережної захисної смуги, рекреаційного та лісогосподарського призначення, з перевищенням повноважень, оскільки власником цих земель є Миколаївська обласна державна адміністрація, перший заступник прокурора просив визнати незаконним та скасувати вищезазначене розпорядження Березанської РДА №13 від 04 січня 2012 року, визнати недійсним державний акт серії ЯК №819763 від 18 січня 2012 року на право власності на спірну земельну ділянку, який є похідним і має бути скасований разом із скасуванням незаконного розпорядження про надання вказаної земельної ділянки у власність, та на підставі ч.3 ст.388 ЦК України витребувати від ОСОБА_4 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації вказану земельну ділянку,стягнути з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської районної державної адміністрації №13 від 04.01.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_4 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) земельну ділянку площею 0,1 га за межами населеного пункту, в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №819763, виданий 18 січня 2012 року ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га, кадастровий номер :09:000:1519, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, Рибаківська сільська рада, за межами населеного пункту, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008; витребувано від ОСОБА_4 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519, вартістю 55 200 грн., розташовану за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4- ОСОБА_3 вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовані фактичні обставини справи і просить його скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У запереченні на апеляційну скаргу Прокуратура Миколаївської області вказує на безпідставність її доводів і просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що розпорядженням Березанської РДА №554 від 16 вересня 2011 року із змінами, внесеними розпорядженням № 680 від 11 листопада 2011 року, в тому числі і ОСОБА_4, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,50 га пісків для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею кожному окремо по 0,10 га (а.с.12 ).

Розпорядженням Березанської РДА №13 від 04 січня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,1 га відкритих земель без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, в тому числі пісків, для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.13-16).

На підставі вказаного розпорядження, 18 січня 2012 року ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯК № 819763 на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008, кадастровий номер земельної ділянки :09:000:1519 (а.с.17).

Згідно з повідомленням управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА (а.с.18), надана у власність ОСОБА_4 земельна ділянка розташована в зоні рекреації, встановленій проектом планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженим постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112.

Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі, відповідно до даних Національної кадастрової системи, приблизна відстань до урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом меж спірної земельної ділянки становить 20-30 м. до найближчого краю та 60-80 м. до віддаленого краю (а.с.26).

Документи дозвільного та декларативного характеру, що дають ОСОБА_4 право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області відсутні, що підтверджується повідомленням від 04 липня 2016 року (а.с.28).

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України.

Зокрема, відповідно до частини 5 цієї статті обласним державним адміністраціям надано право на їхній території передавати земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, якою передбачено передачу земельних ділянок із земель державної власності у межах сіл, селищ, міст районного значення райдержадміністрацією для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо.

За положеннями ч.1 ст. 3 ВК України усі води (водні обєкти) на території України становлять її водний фонд.

Згідно із п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Частина друга статті 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні обєкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами,водосховищами, іншими водними обєктами, болотами, а також островами.

До земель водного фонду України відносяться також землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду: землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Для створення сприятливого режиму водних обєктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (ч.2 ст. 58 ЗК України).

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Встановивши, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_5 у період дії заборони на надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, встановленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2008 року №610-р, розташована в межах прибережної захисної смуги, суд вважав, що ця земельна ділянка вибула із земель державної власності в порушення наведених положень закону, а тому, враховуючи наведене та вимоги ст. 388 ЦК України, задовольнив позов.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Розглядаючи справу по суті, суд вважав, що для цього є усі передбачені законом підстави, однак судом не було враховане наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи (ч. 2 ст. 30 ЦПК України).

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка, щодо повернення якої у державну власність виник спір, перебуває у власності ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02 листопада 2016 року.

Таким чином, саме ОСОБА_6 має безпосередній матеріальний інтерес до вирішення спору про визнання недійсним розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну дліоянку та витребування земельної ділянки, оскільки вирішення даного спору безпосередньо впливає на її права та обовязки, оскільки має наслідком припинення її права власності.

За такого вказана особа повинна була бути залучена до участі в справі в якості відповідача.

Суд першої інстанції за час розгляду справи не перевірив хто є власником спірної земельної ділянки і чи всі особи залучено до участі у справі та в порушення положень ст. ст. 11, 30, 33 ЦПК України не залучив до участі у справі належного відповідача.

Тоді як розгляд справи без її участі є неможливим.

За такого висновки суду щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог по суті є передчасними без залучення до участі у справі належного відповідача.

Апеляційний суд з урахуванням положень ст.ст. 11, 303 ЦПК України щодо обсягу повноважень, визначених законом для апеляційної інстанції, позбавлений повноважень для залучення до участі у справі нових учасників.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права свідчать про очевидну незаконність ухваленого судом рішення,в силу положень ч. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові в звязку з тим, що його предявлено не до усіх осіб, які мають безпосередній матеріальний інтерес у спорі.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди із висновками суду по суті спору щодо правомірності виділення у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_5 за таких обставин є передчасними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту про право власності, витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_7