АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2912/17 22-ц/774/2163/К/17
Справа № 215/2912/17 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2163/К/17 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія № 26 (ІІІ ) Доповідач Бондар Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_3звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя внаслідок виконання трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу майже 7 років працював на різних посадах у ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що стало причиною виникнення у нього професійного захворювання у вигляді радикулопатії попереко-крижової, шийної зі стійким больовим синдромом та йому встановлено 50% втрати працездатності. Через професійне захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання, обмежений у русі, відчуває біль. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 921600 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2017 року позов ОСОБА_3задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн., без стягнення податків та обовязкових платежів, а також - на користь держави 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3в задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом не взято до уваги, що позивач працював на інших підприємствах у шкідливих умовах виробничого середовища, що стало причиною виникнення у нього професійного захворювання.

Позивач був обізнаний про шкідливі фактори на виробництві при прийнятті на роботу. Суд першої інстанції не дослідив, що стан здоровя позивача погіршився саме під час робот на підприємстві ПАТ «ЦГЗК», який зобовязаний нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди. Крім того, вважає, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював на ВАТ «КЗРК», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період з 28 січня 2002 року по 03 листопада 2004 року на ш.Гвардійська, підземним гірником очисного забою ( а.с.30).

Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 14 липня 2016 року позивачу ОСОБА_3 встановлені хронічні професійні захворювання радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступня), та колінних суглобів (ПФ другого ступеня). (а.с.19)

Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 жовтня 2016 р., причиною виникнення у позивача професійного захворювання встановлений факт його роботи протягом 11 років 9 міс в умовах впливу шкідливих факторів, рівень яких перевищував нормативні показники, а саме: перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, важкість праці та знаходженність робочої пози у нахиленому положенні , що перевищувало граничні норми. (а.с. 19-21).

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги за №043415 від 13 грудня 2016 року позивачу ОСОБА_3 первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 50 % по та третя група інвалідності висновком (а.с.22-23).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у звязку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У звязку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача в частині не поширення на спірні правовідносини ст.237-1 КЗпП такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_3 хронічного професійного захворювання від 06 жовтня 2016 року, встановлено що позивач виконував роботи повязані з тяжкою працею та вимушеним нахилом тулуба понад 30% робочого часу, показники якої перевищують встановлені законодавством норми (а.с.20)

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обовязок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя професійним захворюванням ОСОБА_3повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 13 грудня 2016 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє його вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що розмір моральної шкоди визначений судом без достатнього урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом не враховано, що позивач згідно записів, що містяться в трудовій книжці, працював на підприємстві відповідача лише 2 роки 9 міс. у період з 28 січня 2002 року по 03 листопада 2004 року. З огляду на загальний трудовий стаж позивача протягом 32 років 10 міс., з яких 11 років 9 міс. з впливом шкідливих факторів, колегія суддів вважає розмір стягнутої моральної шкоди не пропорційно завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і тривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, з урахуванням проміжку роботи позивач на підприємстві відповідача протягом 2 років 9 міс., а також роботу позивача на іншому підприємстві ПАТ «ЦГЗК» із дією шкідливих факторів виробничого середовища, вважає за необхідне змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача з 15000 грн. до 5000 грн.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»- задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 вересня 2017 року змінити в частині визначеного судом розміру стягнутої з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 15000 гривень до 5000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: