Справа № 369/2678/17
Провадження № 2/369/1995/17
01.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1., перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 29 травня 2004 року по 14 березня 2014 року.
В шлюбі у подружжя є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року шлюб між ними розірвано.

В період перебування у шлюбі до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти подружжя було придбано будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, вартість якого становить 120 000 доларів США. Свідоцтво про право власності на будинок зареєстровано на відповідача 25 лютого 2009 ороку виконкомом Хотівської сільської ради на підставі рішення від 24 грудня 2008 року № 51/47. В цілому домоволодіння складається з одного жилого будинку загальною площею 112,5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами. Також ними було придбано земельну ділянку в АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,1246 га, на якій побудовано подружжям спірний будинок, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого 15 листопада 2006 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів.

Позивач також вказувала і на те, що для будівництва вказаного будинку їй надала допомогу її мати ОСОБА_4 30 000 доларів США, які остання отримала від своєї матері ОСОБА_5. Надходження коштів відбувалось за рахунок продажу останньою земельної ділянки в с. Кременище, Києво-Святошинського району, Київської області.

На даний час син позивача і відповідача ОСОБА_3 зареєстрований і проживає разом з матір»ю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, так як ніде не працює.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на відокремлені частини житлового будинку та господарські споруди, що відповідають розміру 2/3 частин спірного домоволодіння, відступивши від рівності часток з урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя; визнати право власності за нею на 2/3 частин земельної ділянки площею 0,1246 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування спірного жилого будинку, для його обслуговування, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2.

В послідуючому представник позивача ОСОБА_1 подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати право власності ОСОБА_1 на 2/3 частин житлового будинку загальною площею 112.5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, відступивши від рівності часток з урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_2, в порядку поділу майна подружжя; Визнати право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частин земельної ділянки площею 0,1246 га, кадастровий номер НОМЕР_1, наданої для будівництва та обслуговування спірного жилого будинку, для його обслуговування, господарських будівель і споруд, відступивши від рівності часток з урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справ у відсутності позивача і його представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки представник позивача ОСОБА_1 в поданій суду заяві не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно вимог ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що з 29 травня 2004 року ОСОБА_2, і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 07 серпня 2004 року.

В подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про народження НОМЕР_4, виданого виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 22 лютого 2005 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу позов задоволено і розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 травня 2004 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 106.

05 грудня 2015 року ОСОБА_7 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, і прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_7, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб НОМЕР_5, виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району київської області 05 грудня 2015 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 березня 2017 року ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, що в цілому складається з одного житлового будинку загальною площею 112,5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами; Підстава виникнення права власності: Свідоцтво про право власності від 24 лютого 2009 року, видане Хотівською сільською радою на підставі рішення від 24 грудня 2008 року № 51/47.

Також відповідно до вказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1246 га, цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2; підстава виникнення права власності: Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданий 15 листопада 2006 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів від 17 травня 2014 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину жилого будинку АДРЕСА_2, загальною площею 112,5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, і ? частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1246 га, цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що належить їм в рівних частках, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Згідно з положеннями вказаної ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, що її частка в майні подружжя має складати 2/3 частин шляхом відступлення від рівності часток з урахуванням інтересів сина ОСОБА_3, так як вказувала позивач ОСОБА_1, син позивача і відповідача ОСОБА_3 зареєстрований і проживає разом з матір»ю ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає.

Однак, позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки за рішенням суду стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, як передбачено ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України.

За таких обставин вимоги ч. 3 ст. 70 СК України не можуть бути застосовані для задоволення позову і збільшення частки в майні подружжя за позивачкою ОСОБА_1, оскільки позивач не довела і не надала суду доказів, що суд повинен відступити від рівності часток з урахування інтересів дитини і визнати 2/3 частин спірного майна на праві власності за позивачем.

За таких обставин у решті вимог суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2730 грн., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинкАДРЕСА_2, загальною площею 112,5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами.

В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1246 га, цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2730 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л. М.