Провадження № 2о/522/786/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

присяжних: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за заявою комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоровя» про надання примусової госпіталізації ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2017 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси відкрито провадження по справі за заявою КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» про доцільність примусової госпіталізації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Ухвалою суду від 10 серпня 2017 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено органі опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 12).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2017 року цивільна справа за заявою комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 передана на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси, в порядку ст. 116 ЦПК України (а.с. 22).

22 серпня 2017 року матеріали справи надішли до Приморського районного суду міста Одеси, справа прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 33, 36).

В заяві, яка подана до суду Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психологічного здоровя», згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», просить вирішити в судовому засіданні питання про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Мотивує вимоги тим, що в неї діагноз «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії» (а.с. 1).

В судовому засіданні 29 серпня 2017 року представник заявника лікарпсихіатр ОСОБА_4 пояснила, що 05 серпня 2017 року ОСОБА_3 вперше доставлена до медичного центру у супроводі поліції. 07 серпня 2017 року законний представник ОСОБА_3 ії мати ОСОБА_5 звернулась з заявою про госпіталізацію ії доньки. В той же день комісією лікарівпсихіатрів наданий висновок про потребу у стаціонарному лікуванні та обстежені в КУ «ООМЦПЗ» по невідкладним показанням, всупереч власному бажанню, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». ОСОБА_3 перебувала в стані безпідставної мовної агресії, в звязку з чим була розміщена в гострому відділенні лікарні. Зі слів матері відомо, що її донька з малолітньою дитиною неодноразово у нічний час уходила з дому, а 05 серпня 2017 року доставлена до психіатричної лікарні. Медична допомога ОСОБА_3 надавалась до відмови матері про надання медичної допомоги, яка була адресована 10 серпня 2017 року Суворовському районному суду міста Одеси. Після цього та до теперішнього часу медичне лікування ОСОБА_3 не надавалось. Станом на теперішній час, в порівнянні з 05 серпня 2017 року психічний стан ОСОБА_3 значно не змінився.

Законний представник ОСОБА_3 ії мати ОСОБА_5 пояснила, що ії донька в травні 2016 року приїхала вагітною в Одесу із Держави Ізраїль та в вересні 2016 року народила третю дитину. Зазначає, що в 2008 році в неї після других пологів на фоні стресу відбулась післяродова депресія. В звязку з чим в 2008 році в Ізраїлі вона проходила лікування в денному стаціонарі. Зазначає, що підвищений емоціональний стан ОСОБА_3 відбувається на фоні стресу. В судовому засіданні 10 серпня 2017 року після надання медичної допомоги вона побачила погіршення стану здоровя доньки, тому була вимушена звернутися з заявою про припинення примусового лікування. Вважає, що на теперішній час ії донька за психічним станом потребує в амбулаторному лікуванні, яке вони забезпечать це в добровільному порядку. В звязку з чим звернулась до суду з заявою про припинення примусової госпіталізації доньки. Малолітню ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 вона оформила у яслі єврейської організації, де дитина перебуває до теперішнього часу. Періодично вона відвідує дитину та задоволена станом догляду за дитиною та умовами ії перебування.

Представник ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_8 заперечувала проти примусової госпіталізації ОСОБА_3, в звязку з відсутністю згоди матері та наявністю ії заяви про припинення примусової госпіталізації доньки.

В судовому засіданні 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 пояснила, що вона не потребує примусової госпіталізації, їй не потрібно лікування, а в якості ліків вона може вживати лише валідол та валеріану. Вона з батьком піде до місцевої поліклініки, про що зазначила в письмовій заяві до суду. Просить не застосовувати до неї примусове лікування, оскільки вона хоче бути дома зі своєю малолітньою донькою, яка потребує догляду.

Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та прокурор Одеської місцевої прокуратури № 3, в порядку статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», вважали не доцільним здійснювати примусову госпіталізацію ОСОБА_3, в звязку з відсутністю згоди ії законного представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи лікаря - психіатра, прокурора та представника органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 та ії законного представника, перевіривши наявність підстав для поміщення особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, проаналізувавши зібрані докази вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, 05 серпня 2017 року до комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоровя» поступила вперше ОСОБА_3 зі своєю малолітньою дитиною.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка міста Одеси, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 проживала в Державі Ізраїль, де проходила медичне лікування в амбулаторному порядку.

15 вересня 2016 року в місті Одесі ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_6 ОСОБА_7, про що свідчить актовий запис № 5101 Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 18).

07 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернулась з заявою про лікування ії доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з тим, що поведінка стала погрожувати життю ії дитини ОСОБА_6 ОСОБА_7. Вона вночі з грудною дитиною уходить з дому, скандалила в клубі за адресою: Катериненська, 4, веде себе агресивно, тиждень тому нападала на неї та намагалась душити ії, на шиї залишались сліди від нігтів. Проявляла агресію в адресу соціальної співробітниці, яка приходила до них в дім допомагати. В результаті вони залишились без допомоги соціального працівника. Брала дитину без одягу лише в памперсі та гуляла з ним всю ніч, так було декілька разів, поки ії не доставили у відділення психотерапії на лікування (а.с. 3).

07 серпня 2017 року комісією лікарівпсихіатрів КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» наданий висновок, що в звязку з вираженими структурними порушеннями у мисленні, наявністю слухового обману сприйняття у вигляду «голосів» ззовні, впливаючи на поведінку та дії пацієнтки, емоційно-вольовими порушеннями, актуальними маячними ідеями відношення, відсутністю критики хворобливого стану, тривалості протікання маючого в неї тяжкого вираженого стійкого хронічного психічного розладу (захворювання), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує стаціонарного лікування та обстеження в КУ «ООМЦПЗ» по невідкладним показанням, всупереч власному бажанню, згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (а.с. 2).

10 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про відкликання ії заяви про агресивну поведінку доньки з застосуванням фізичного насилля, оскільки ці обставини не відповідають дійсності. Вона категорично проти застосування до доньки примусових засобів медичного характеру (а.с. 15).

11 серпня 2017 року законний представник ОСОБА_3 її мати ОСОБА_5 звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про припинення психіатричної допомоги у примусовому порядку (а.с. 22).

Також, 29 серпня 2017 року в судовому засіданні ОСОБА_5 надала заяву про припинення психіатричної допомоги у примусовому порядку та негайного звільнення з медичного закладу доньки ОСОБА_3, в якій зазначила, що заява яку вона написала про примусову госпіталізацію доньки не відповідає її намірам та внутрішньому вільному волевиявленню. Зазначила також, що ОСОБА_3 нормальна жінка і не має підстав для примусового лікування її в психіатричному закладі. Вона веде здоровий спосіб життя, не стояла на обліку в наркології чи психіатрії, не притягувалась до кримінальної відповідальності, жодним чином не загрожує собі чи іншим, не скоїла злочин проти життя людини, не завдала нікому шкоду, в тому числі і своїй малолітній дочці, має ще двох дітей, на неї ніколи та не від кого не надходило скарг чи нарікань. Її дочка добра жінка, хороша і турботлива мати і немає жодних доведених обставин за якими була би потрібна її примусова госпіталізація до психіатричного закладу. Якщо донці буде потрібна допомога, то вона у змозі їй допомогти.

Право людини на медичну допомогу закріплено у ст.ст. 3, 49 Конституції України, ст. 284 Цивільного кодексу України, Основах законодавства про охорону здоровя та інших нормативних актах, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоровя. Водночас чинним законодавством передбачено можливість застосування медичної допомоги без усвідомленої згоди особи.

Порядок надання психіатричної допомоги та основні права психічно хворих осіб регламентовано у Законі України «Про психіатричну допомогу». Надання примусової психіатричної допомоги у психіатричних закладах здійснюється на підставі ст.ст. 1114 Закону «Про психіатричну допомогу» за рішенням суду.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як зазначає в судовому засіданні 29 серпня 2017 року лікар психіатр ОСОБА_4, що ОСОБА_3 перебувала в гострому відділенні медичного закладу, проте станом на теперішній час стан здоровя не змінився, діагноз «гострий поліморфний психологічний розлад з симптомами шизофренії» також не змінився.

З 10 серпня 2017 року по теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надається примусова медична допомога, в звязку зі зверненням ії матері до суду про припинення надання примусової медичної допомоги, що підтвердили в судовому засіданні лікарпсихіатр, ОСОБА_3 та ії законний представник ОСОБА_5

На час розгляду справи відсутня згода на примусову госпіталізацію самої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ії законного представника матері ОСОБА_5.

Суду не надані належні та допустимі докази, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок тяжкого психічного розладу вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином, суд вважає, що неможлива госпіталізація ОСОБА_3 без її згоди та згоди законного представника до психіатричного закладу, з якого вона не може у будь-який момент вийти за власним бажанням, що приведе до позбавлення її свободи, тому у задоволені заяви комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоровя» про надання примусової госпіталізації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, необхідно відмовити.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_3 та ії законному представнику розяснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути добровільно госпіталізована до психіатричного закладу за його усвідомленою згодою.

Керуючись ст. ст. 2, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 10,11, 60, 64, 279-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоровя» про надання примусової госпіталізації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Чернявська

ОСОБА_9 ОСОБА_1

ОСОБА_2

29.08.2017