Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представників: позивача ОСОБА_5 міського центру зайнятості спеціаліста ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 міського центру зайнятості на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 міського центру зайнятості до ОСОБА_7 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_5 міський центр зайнятості предявив позов до ОСОБА_7, в якому просив стягнути з останньої 8424 грн 10 коп. завданої нею майнової шкоди та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в період перебування на обліку у ОСОБА_5 міському центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_7 мала статус фізичної особи-підприємця, у звязку з чим вона не мала права на отримання допомоги з безробіття.

Оскаржуваним рішенням у задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 міський центр зайнятості просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи скарги є ідентичними доводам, викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 міського центру зайнятості підтримала апеляційну скаргу, а представник відповідача її не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що протягом всього спірного періоду ОСОБА_7 не мала статусу фізичної особи-підприємця. З таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Копією розпорядження Варвинської районної державної адміністрації № 292 від 26.07.2002 підтверджено факт реєстрації підприємницької діяльності ОСОБА_7 у вигляді торгово-посередницької діяльності (арк. 11).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про державну реєстрацію ОСОБА_7 як фізичної особи-підприємця та про припинення державної реєстрації не вносилися. Учасниками судового розгляду ці дві обставини не заперечуються.

22.06.2016 ОСОБА_7 подала заяву до ОСОБА_5 міського центру зайнятості про надання їй статусу безробітної, де зазначила, що через відсутність роботи вона не має заробітку або інших доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно та не є зареєстрованою як субєкт підприємницької діяльності (копія цієї заяви на арк. 8).

Наказом ОСОБА_5 міського центру зайнятості № НТ160624 від 24.06.2016 ОСОБА_7 з 22.06.2016 надано статус безробітної, наказом цього Центру № НТ160629 від 29.06.2016 їй призначено допомогу по безробіттю з 29.06.2016 по 23.06.2017, а наказом цього ж центру № НТ161018 від 18.10.2016 з 07.10.2016 припинено реєстрацію безробітної ОСОБА_7, припинено виплату їй допомоги з безробіття у звязку з припиненням реєстрації останньої як безробітної та встановленням факту виконання нею оплачуваної роботи (надання послуг) і зобовязано ОСОБА_7 в період з 29.06.2016 по 06.10.2016 повернути виплачену їй допомогу з безробіття у сумі 9012 грн 69 коп. Дані обставини підтверджуються витягами із вказаних (арк. 7).

Актом № 124 від 07.10.2016, який складено заступником начальника відділу надання соціальних послуг Варвинського районного центру зайнятості за участю державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Варвинської районної державної адміністрації, встановлено, що відповідно до розпорядження Варвинської районної державної адміністрації № 292 від 26.07.2002 ОСОБА_7, перебуваючи на обліку у ОСОБА_5 міському центрі зайнятості, займалася підприємницькою діяльністю (копія даного акту на арк. 9).

За період з 29.06.2016 по 06.10.2016 ОСОБА_5 міським центром зайнятості виплачено ОСОБА_7 допомогу з безробіття у загальній сумі 8424 грн 10 коп., що підтверджено довідкою-розрахунком ОСОБА_5 міського центру зайнятості від 21.10.2016 № 06/3878 відповідного змісту (арк. 12).

31.10.2016 ОСОБА_5 міський центр зайнятості вручив ОСОБА_7 листа від 21.10.2016 № 05/3956 з пропозицією добровільно повернути виплачену їй за період з 29.06.2016 по 06.10.2016 допомогу з безробіття (копія цього листа на арк. 14). Цю пропозицію ОСОБА_7 проігнорувала.

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону, безробітним вважається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Отже в силу наведених норм права реєстрація ОСОБА_7 як фізичної особи-підприємця зараховує ОСОБА_7 до категорії осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, незалежно від того, чи здійснює фактично вона підприємницьку діяльність, чи не здійснює та чи отримує вона дохід від підприємницької діяльності, чи не отримує. Тому протягом періоду з 29.06.2016 по 06.10.2016 ОСОБА_7 не мала права на отримання допомоги по безробіттю.

Заперечень проти вказаного у розрахунку розміру виплаченої ОСОБА_7 ОСОБА_5 міським центром зайнятості допомоги по безробіттю за спірний період у сумі 8424 грн 10 коп. відповідач та її представник не виказали. Крім того, цей розрахунок наявними у справі доказами не спростовується, а тому апеляційний суд з ним погоджується.

Заперечення ОСОБА_7 проти позову судом відкидаються як такі, що спростовуються вищенаведеними нормами права. Крім того, не є підставою для відмови у позові посилання ОСОБА_7 на відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію її підприємницької діяльності та на неможливість у звязку з цим внесення до цього Реєстру відомостей про її припинення. Так, відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Згідно з ч. 2 ст. 18 цього ж Закону, для державної реєстрації включення відомостей про фізичну особу-підприємця, зареєстровану до 01.07.2004, відомості про яку не містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, подається заява про державну реєстрацію включення відомостей про фізичну особу-підприємця до цього Реєстру. Тож у ОСОБА_7 мається можливість здійснити державну реєстрацію припинення нею підприємницької діяльності (за наявності такої потреби).

З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову на підставі ст.ст. 22 ч. 1 п. 19, 36 ч. 3 закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В порядку ч.ч. 5, 2 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_7 належить стягти:

- на користь ОСОБА_5 міського центру зайнятості - 1378 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат, понесених ним у звязку з предявленням позову (платіжне доручення на арк. 1),

- до бюджету - 1515 грн 80 коп. судового збору (за ставкою, що встановлена підп. 1, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») за розгляд справи в апеляційному суді у звязку з звільненням ОСОБА_5 міського центру зайнятості відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 міського центру зайнятості задовольнити, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2017 року скасувати, позов ОСОБА_5 міського центру зайнятості задовольнити.

Стягти з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 міського центру зайнятості 8424 (вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 10 коп. на повернення незаконно сплаченої допомоги і 1378 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат, а всього 9802 (девять тисяч вісімсот дві) грн 10 коп.

Стягти з ОСОБА_7 1515 грн (одну тисячу пятсот пятнадцять) грн. 80 коп. судового збору на розрахунковий рахунок № 0002 (код бюджетної класифікації 22030101), отримувач УК у м. Чернігові/ м. Чернігів/ 22030101, , банк одержувача - ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: