Справа №173/2537/14-ц
Провадження №6/173/59/2017
У Х В А Л А
іменем України

14 грудня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Петрюк Т.М.,
при секретарі Рудовій Л.В
розглянувши подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Мишки А.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся заявник державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Мишка А.В., з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі держави ОСОБА_1 , посилаючись на наступне: на виконанні у відділі державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення суду виконавчого листа № 173/2537 від 22.05.2015 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі 26 85,61 грн.

10.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено відповідну постанову сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення, боржник ОСОБА_1 рішення не виконала.

Боржник добровільно рішення суду не виконує, відомості щодо його працевлаштування згідно запитів відсутні, допомогу у центрі зайнятості, а також дохід у вигляді пенсії, інших видів доходу, з яких можливо стягнути утримання, не отримує.

Боржник неодноразово викликалася до відділу для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте на виклики не з`являлася про причини неявки державного виконавця не повідомляла, але заходів щодо відшкодування заборгованості не вживає, що свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості.

При примусовому виконанні виконавчого провадження, державним виконавцем неодноразово здійснені виходи за адресою місця мешкання боржника, а саме: АДРЕСА_1 . Проте жодного разу двері ніхто не відчиняв, про що складені відповідні акти.

Враховуючи суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник ОСОБА_1 приховує від державного виконавця дані стосовно свого фактичного місця проживання. є підстави вважати, що ОСОБА_1 може виїхати за межі України.

Дослідивши матеріали подання виконавчої служби суд вважає, що вимоги про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягають за наступними підставами.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання ним зобов`язань за рішенням.

Відповідно до п. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» - особи, які звертаються за отриманням паспорта, для виїзду за кордон сповіщають дані про себе, відомості про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 частини 1 ст. 6 зазначеного Закону.

Тобто громадянин не може отримати паспорт для виїзду за кордон та відповідно виїхати за кордон у разі наявності невиконаного зобов`язання, покладеного рішенням суду.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що ЗУ « Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» чітко передбачено порядок обмеження у праві у праві виїзду за межі України, де звернення до суду для ухвалення відповідного рішення не передбачено.

Контроль за виконанням обмежень права на виїзд за територію України покладено на органи внутрішніх справ, служби безпеки, державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

П. 2 ст. 6 ЗУ« Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором з Україною.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Факт ухилення повинен підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту, а також відсутні інші докази, які б свідчили про намір боржника ОСОБА_1 виїхати за межі України. Наявність значної суми заборгованості сама по собі не є підставою для обмеження боржника у прав виїзду за межі України.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.
Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.
Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею.
Згідно наданих суду документів встановлено, що боржник отримує отримує пенсію, а такоє є інформація про місце роботи.
Тобто у державного виконавця існує можливість здійснити примусове виконання рішення шляхом звернення стягнення на прибутки боржника.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе в задоволенні подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мишки А.В. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 ЗУ« Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мишки А.В. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали

Ухвала набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження, у випадку подання апеляційної скарги ухвала набирає чинності після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо ухвалу не було скасовано чи змінено.

Суддя Петрюк Т.М.