Справа № 443/1638/16-ц Провадження № 2/443/237/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Загірочко Жидачівського району Львівської області в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівськоїобластіізпозовноюзаявою про визнання за нею права на земельнучастку (пай) розміром 1.61 га в умовних кадастрових гектарах на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської областіу порядку спадкування за заповітом після смерті її тітки ОСОБА_2, що наступила 02.04.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2008 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну частку (пай) розміром1,61га в умовних кадастрових гектарах на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.. Позивачка як єдина спадкоємиця після смерті її тітки ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив їй у цьому з підстави пропуску піврічного терміну на подання заяви та у зв»язку з відсутності у неї правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) в майні ССП «Загірочко», що знаходиться на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій.

Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно витягу із Книги реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) № 31-1309-0.2-2252/2-16 від 27.04.2016 року, ОСОБА_2 було видано сертифікат на право на земельнучастку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 602від25.09.1996 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії1-СГ № 128634 від 03 квітня 2008 року, ОСОБА_2 померла 02.04.2008 року у с. Загірочко Жидачівського району Львівської області.

Згідно заповіту посвідченим Дев»ятниківською сільською радою та зареєстрованим в реєстрі №27 ві 21.09.2004 р. спадкодавець ОСОБА_2 все майно заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що позивачка постійно до дня смерті спадкодавця проживала разом із нею.

Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 696/02-31 від 08 вересня 2017 року, позивачці як спадкоємиці після смерті тітки відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску піврічного терміну та відсутності у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Враховуючи те, що представником відповідача подано суду заяву про визнання позову відповідачем і таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом, слід визнати право власності на спадкову земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 60, 197, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1»ю Михайлівною, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) площею 1,61 в умовних кадастрових гектарах на території Загірочківської сільської ради Жидачівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 02 квітня 2008 року, згідно Сертифікату на право на земельнучастку (пай), виданого на підставі Розпорядження голови Жидачівської РДА № 602 від 25 вересня 1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

СУДДЯ