Справа №694/126/17
У Х В А Л А

Іменем України

07.03.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Сакун Д. І.

при секретарі Матвієнко А. А.

за учстю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

07.02.2017р. через канцелярію суду ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити місце проживання сина ОСОБА_4 з ним.

В судовому засіданні при розгляді вказаної цивільної справи представник відповідача за первісним позовом заявив клопотання про об`єднання зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з первісним позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 , та позивачка ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача адвоката ОСОБА_2 , посилаючись на те , що подання зустрічного позову направлене на затягування розгляду даної справи , вважають, що відсутні підстави для прийняття заяви і зустрічна позовна заява має розглядатись окремо.

Заслухавши клопотання представника відповідача за первісним позовом та думку учасників судового засідання з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені доводи, судом встановлено наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 123 ЦПК України, відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Змістом заявлених вимог за первісним позовом являється визнання батьківства відповідача на дитину ОСОБА_4 та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина.

В той же час за вимогами зустрічного позову ОСОБА_3 просить встановити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з ним.

З огляду на викладене, враховуючи визначений процесуальним законом місячний строк розгляду справ про стягнення аліментів , вимоги ст. 19 СК України, якою передбачено складання органом опіки та піклування письмового висновку з приводу розвязання спору щодо визначення місця проживання дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків та на підставі інших документів, які стосуються справи, який у матеріалах справи не міститься і відповідачем не наданий та беручи до уваги зміст заявлених вимог за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про прийняття зустрічного позову і його об"єднання в одне провадження з первісним позовом, оскільки вимоги за обома позовами не являються однорідними, що зумовлюють самостійний предмет їх доказування, тому їх спільний розгляд є недоцільним.

Хоча у випадку задоволення вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком останній і набуде права на пред`явлення позову про стягнення аліментів, це не позбавить останнього обов`язку сплатити аліменти на утримання сина, які присуджуються з дня подання позову. Разом з тим, вимога батька про стягнення аліментів на його користь на утримання дитини разом з вимогою про визначення місця проживання дитини не пред`являлася.

У даному випадку судом, як обов`язкову, враховано насамперед умову доцільності спільного розгляду вказаних позовів і при цьому суд виходив насамперед з інтересів дитини у першу чергу.

При цьому відповідач не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом щодо визначення місця проживання дитини в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 123, 209, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про прийняття його зустрічної позовної заяви до ОСОБА_6 до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д. І. Сакун