Провадження № 2/712/2454/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуд 2008» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, індексацію за всі періоди роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються трудовим законодавством.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у трудових выдносинах з ТОВ «Рембуд 2008» в період з 25.09.2013 року по 30.11.2016 року.
Наказом від 25.09.2013 р. №9 прийнятий в ТОВ "Рембуд 2008" на посаду директора.
Наказом № 15 від 06.09.2015 року звільнений з посади директора за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).
Наказом № 12 від 20.10.2016 року прийнятий на посаду заступника директора в ТОВ «Рембуд 2008».
Наказом № 36 від 30.11.2016 року звільнений з посади заступника директора за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).
Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.
На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Позивач вказує на те, що заробітна плата виплачувалась із порушенням строків виплати. затримку при виплаті заробітній платі, починаючи з березня 2016 року.
В період жовтень листопад 2016 року заробітна плата не нараховувалась. Доказів, які б свідчили про те, що позивач працював у вказаний період (табель обліку робочого часу) суду не надано.
Тому суд вважає в цій частині задовольнити частково вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі несвоєчасно сплачених сум заробітній плати за період березень-жовтень 2016 року в розмірі 12 757,58 грн. із відрахуванням з цієї суми податків та обовязкових платежів.
Суд не бере до уваги розрахунок індексації заробітної плати за період з лютого 2014 року по вересень 2016 року, наведений позивачем згідно Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, оскільки позивачем не обґрунтований розмір окладу, на який нарахована індексація.
Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 24.10.2012 року у справі 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Звільненню передували липень-серпень 2016 року. Заробітна плата згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за даними персонифікованого обліку УПФУ в м.Черкаси за вказані місяці складає 2500 грн. та 2514 грн. відповідно. Загальна сума заробітної плати за два місяці складає 5014 грн. Робочих днів за розрахунковий період 43 днів. Середньоденна заробітна плата складає 5014 грн. : 43 дн. = 116,60 грн.
Сума середнього розрахунку за час не проведення такого розрахунку на дату подачі позову за період грудень 2016 року по 10 серпня 2017 складає: грудень (22 робочих днів х 116,60 грн.)= 2565,20 грн.; січень (20 робочих днів х 116,60 грн.)= 2332 грн.; лютий ( 20 робочих днів х 116,60 грн.)= 2332 грн.; березень ( 22 робочих днів х 116,60 грн.) =2565,20 грн.; квітень (19 робочих днів х 116,60 грн.) = 2215,40; травень ( 20 робочих днів х 116,60 грн.) = 2332 грн.; червень (21 робочих днів х 116,60 грн.)=2448,60 грн.; липень ( 21 робочих днів х 116,60 грн.) =2448,60 грн.; серпень (8 робочих днів х 116,60 грн.) = 932,80грн. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 20 171,80 грн.
Вимога про оплату листка непрацездатності за період 30.05.2016 року по 10.06.2016 року в розмірі 1613 року, задоволенню не підлягає, оскільки в підтвердження вказаних вимог листок непрацездатності позивачем не наданий.
Відповідно до статті 83 КЗпП та статті 24 Закону України Про відпусткиу разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Статтею 6 Закону Про відпустки визначено загальну тривалість щорічної відпустки для працівників за відпрацьований робочий рік. Щорічна відпустка не може бути менше, ніж 24 календарних дні.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про відпустки» право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. У разі надання працівникові зазначених щорічних відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, за винятком випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.
Встановлено, що в період роботи з 25.09.2014р. по 30.11.2016р., враховуючи термін щорічної оплачуваної відпустки 24 календарних дні, позивач набув права на 73 календарні дні відпустки, таким чином за невикористані дні щорічної відпустки на користь позивача підлягає стягненню невиплачена при звільненні грошова компенсація, виходячи з наступного розрахунку.
Відповідно до п.2 постанови Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати» передбачає, що нарахування виплати компенсації за невикористану відпустку здійснюється за останні 12 місяців роботи, які передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористану відпустку.
Підлягають до часткового задоволення і вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди. При цьому суд враховує, що не проведення з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, невиплата заробітної плати є порушенням законних прав позивача, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків та вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Суд також враховує те, що на утриманні позивача знаходиться ; двоє неповнолітніх дітей, що також призвело до вживання зусиль позивача для пошуку додаткового джерела доходу. Всі ці підстави суд розцінює саме як завдання позивачу з боку відповідача моральної шкоди, а тому вважає стягнути з відповідача 5000,00 гривень на корись позивача.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
При зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з виплати сум оплати праці позивач був звільнений від оплати судових витрат, тому на підставі ст.88 ЦПК України оплату судового збору в дохід держави суд покладає на відповідача пропорційно до задоволеної частини відповідних позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10,11, 84, 88, 214-215 ЦПК України, ст. 47, 113, 115, 116, 117, 233 КзпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про відпустки», суд -
Позов задоволити частково.
В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян