Справа № 443/260/17 Провадження № 2/443/520/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до Жидачівського районного суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що її матері ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) площею 1.27 га на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 11255 від 31.05.1997 року. 31 жовтня 2002 року мати померла. Після її смерті у володіння спадковим майном вступив батько, ОСОБА_3, який до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна не звертався та помер 14 січня 2008 року. Після смерті батька відкрилася спадщина на право на земельну ділянку розміром 1.27 га. Державний нотаріус постановою № 117/02-31 від 27.02.2017 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай).

Представник позивачки ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та позивачки. Позовні вимоги підтримав, просить задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільський голова подав до суду заяву про визнання позову, просить справу слухати за відсутності представника Монастирецької сільської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, об'єктивно оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи ін наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_1 достовірно встановлено той факт, що ОСОБА_6 помер 14 січня 2008 року, згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 121450 від 15.01.2008 року, виданого Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

Постановою нотаріуса № 117/02-31 від 27.02.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_6, який прийняв спадщину на земельну частку (пай) в майні ССП «Верховина» після смерті своєї дружини ОСОБА_2, але не оформив своїх спадкових прав, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів не земельну частку. Після смерті ОСОБА_6 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори спадкова справа не заводилася.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 205 від 02.02.2017 року, ОСОБА_2, дійсно проживала до дня смерті, яка наступила 31 жовтня 2002 року і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконкомі сільської ради не посвідчувався, відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки, належної ОСОБА_2, не зареєстровано.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 206 від 02.02.2017 року, ОСОБА_6, дійсно проживав до дня смерті, яка наступила 14 січня 2008 року і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Заповіт від імені ОСОБА_6 у виконкомі сільської ради не посвідчувався.

У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки внаслідок прийняття спадщини.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

ОСОБА_7 встановлено той факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6, померлого 14 січня 2008 року в с. Монастирець Жидачівського району Львівської області, у вигляді земельної ділянки.

ОСОБА_1 встановлено, що в процесі розпаювання землі ССП "Верховина", матері позивачки ОСОБА_2 31 травня 1997 року на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 332 від 30.05.1997 року, було виготовлено та видано Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 11255, розміром 1.27 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с. Монастирець Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) за № 591. Заміни сертифікату на Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_2 не здійснювала, так як померла.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Враховуючи те, що відповідач цілком визнали позов, про що подав суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, тому слід визнати за нею, як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 1.27 га, що належала її матері ОСОБА_2, як члену колективного сільськогосподарського підприємства ССП "Верховина", спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_6, але не оформив своїх спадкових прав, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 60, 197, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну ділянку, площею 1.27 умовних кадастрових гектари, без контурного визначення меж на місцевості, на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 11255, виданого 31 травня 1997 року, на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 332 від 30.05.1997 р., зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) за № 591, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 14 січня 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

СУДДЯ