Провадження № 2/761/2704/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 09 грудня 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (далі - Третя особа), про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником грошових коштів у розмірі 630 867 гривень та 35000 доларів США, які незаконно утримуються Відповідачем на його депозитних рахунках. Зокрема, зауважує, що 18 квітня 2008 р. в межах досудового розслідування кримінальної справи № 53-2573 співробітниками податкової міліції Деснянського району міста Києва на підставі постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2008 р. був проведений обшук у приміщенні ТОВ «Вілія» за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, буд. 9/1 А, під час якого були вилучені грошові кошти в розмірі 630 867 гривень та 35000 доларів США, які є його власністю. Крім того, в цей же день, 18 квітня 2008 року, ст. о/у ГВПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва ОСОБА_3 в присутності понятих та начальника ОВ ГВПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва ОСОБА_4 на підставі постанови від 28.03.2008 р. також було проведено обшук в автомобілі AKURA MDX, державний номерний знак НОМЕР_1, який належав на праві власності його дружині ОСОБА_5, під час якого також було вилучено грошові кошти на загальну суму 17 500 грн., які було покладено в пакет блакитного кольору з написом «Prestige» і який було опечатано та скріплено підписами понятих та присутніх, та документи ряду підприємств. Зауважує, що вказані грошові кошти є його із дружиною власністю. Зазначає, що кримінальна справа № 53-2573 була порушена 20.03.2008р. прокуратурою Деснянського району м. Києва по факту фіктивного підприємництва, шляхом створення невстановленими слідством особами ТОВ «АРГОН», ТОВ «Зірка Надії», ЗАТ «МПК», ТОВ «Прім'єр-Проект А», ПП «Белен Плюс», ПП «Наїр консалт», ПП «Мега Джамп», ТОВ «Спецінвестбуд -лтд», ТОВ «Лінтеко» та інших товариств та підприємств для прикриття незаконної діяльності і проводження безготівкових грошових коштів в готівкові. Вказує, що він не мав і не маю ніякого відношення до діяльності фізичних осіб та компаній відносно службових осіб яких було порушено кримінальну справу № 53-2573 та жодного обвинувачення /повідомлення про підозру/ по цій справі за 8 років йому пред'явлено не було. Зауважує, що в липні 2014 року він звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва та до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявами про повернення йому, як, як власнику вилучених у нього 18.04.2008 р. під час обшуку працівниками податкової міліції Деснянської ДПІ грошових коштів в розмірі 630867 гривень та 35000 доларів США, а також вилучених в цей же день у його дружини ОСОБА_5 17 500 грн. і, що за цими заявами прокуратурою району була проведена відповідна перевірка та за результатами якої прокуратурою району матеріали були направлені до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, для прийняття рішення щодо повернення йому та його дружині вилучених під час обшуків коштів. Проте, замість повернення йому із дружиною коштів, слідчим відділом райуправління по факту його звернення внесено відповідні відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0011243 від 09.10.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 ч.2 КК України, яке в подальшому за підслідністю було передано для проведення досудового слідства до слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Деснянському районі м. Києва. Зауважує, що на підставі ст.284 КПК України провадження в частині розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, в межах якого і були вилучені кошти, заступником начальника управління-начальником 1 ВКР СУ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 21.04.2016 р. внесено зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення із ч.2 ст.205 на ч.3 ст.358 КК України, а 25.04.2016 р. кримінальне провадження передано у слідчий відділ Деснянського УП за підслідністю, для прийняття рішення по суті. Крім того, процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про зміну підслідності за СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві. На підставі цієї постанови дане провадження було передано до вищевказаного слідчого відділу за підслідністю із СУ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, де провадилось досудове розслідування цього кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 ч.2 КК. Зауважує, що під час досудового розслідування не були здобуті докази про те, що вказані грошові кошти отримані ним та його дружиною злочинним шляхом та підлягають конфіскації. Крім того, зауважує, що вилучені у нього та ОСОБА_5 кошти у відповідності з вимогами ст.78 КПК України речовими доказами у кримінальній справі №53-2573 за 2008 рік, коли кошти вилучалися, не визнавалися та арешт на них, згідно діючого на той час кримінально-процесуального законодавства, також не накладався. Тим самим, зауважує, що в ході досудового слідства встановлено, що вилучені у нього грошові кошти не мають жодного відношення до кримінальної справи № 53-2573 від 20.03.2008 року та кримінального провадження №0011243 від 09.10.2014 року. Вважає, що його право власності на них цілком доведено, оскільки у протилежному випадку правоохоронні органи за 8 років слідства притягли б його до кримінальної відповідальності. Вказує, що кошти зберігаються в ГУ ДФС у м. Києві на підставі квитанції №11-9 від 12.06.2008 р. (655167 грн.) та згідно квитанції №32 від 12.08.2008 р. (49000 доларів США). Зазначає, що із вказаних вище коштів йому належать 630867 гривень та 35000 доларів США, а його дружині ОСОБА_5 - 17 500 грн., які також вилучені 18.04.2008 року та які є їх спільною власністю подружжя. При цьому зауважує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження досудове розслідування тривало з 20.03.2008 р. по 03.11.2016 р., однак за період восьми років кінцеве процесуальне рішення по кримінальному провадженню не приймалось, а зібраними в ході досудового розслідування матеріалами не підтверджено винуватість жодної фізичної чи юридичної особи, в тому числі, і його. Крім того, зауважує, що за цей період часу сплинули всі строки притягнення осіб до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України за ч.3 ст.358 КК України, у зв'язку з чим, на підставі скарги його адвоката та згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 03.11.2016 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0011243 від 09.10.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України. Вказує, що в окремому листі на ім'я його адвоката від 03.11.2016 р. №1-14-3-11243 заступником керівника Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 було зазначено, що з метою повернення коштів, вилучених під час обшуків, проведених 18.04.2008 р., йому необхідно було звернутись до Головного управління ДФС у м. Києві і, що на виконання вказаних вище рекомендацій він та ОСОБА_5 звернулись до Відповідача із заявою про повернення грошових коштів, відповідно, в розмірі 630867 гривень, 35000 доларів США та 17 500 грн., які зберігаються на його депозитних рахунках. Вказує, що підставою такого звернення була та обставина, що зазначені вище грошові кошти зберігаються в ГУ ДФС у м. Києві згідно п.27 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затверджених спільним наказом Генеральної прокуратури України, МВС України, Державної податкової адміністрації України, СБУ, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 р. №51/401/649/471/23/125 і, що доказом такого зберігання є відповідні квитанції, копії яких додана суду. Зауважує, що у відповідності з п.64 даної Інструкції, вилучені цінності (грошові кошти) власник може отримати під розписку протягом шести місяців з дня повідомлення йому про закриття справи та роз'яснення відповідної можливості. Зазначає, що у своїй відповіді від 25.11.2016 р. Відповідач як на підставу відмови у видачі спірних грошових коштів посилався на п.56 Інструкції, де сказано, що грошові кошти та інші цінності, стосовно яких прийнято рішення про конфіскацію згідно з вироком суду, підлягають зверненню у дохід держави. Всі інші речі повертаються законним власникам, а при невстановленні останніх, переходять у власність держави; у разі суперечки про належність цих речей, питання вирішується у порядку цивільного судочинства. Крім того, як на підставу у відмові повернення коштів Відповідач посилається на те, що прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 в постанові про закриття к/п №0011243 від 09.10.2014 р. не вирішено питання про долю вилучених грошових коштів, тому визначити власника вилучених коштів та зобов'язати ГУ ДФС у м. Києві повернути їх може лише суд. При цьому зауважує, що 9 квітня 2007 року він позичив у ОСОБА_2 900 000 грн., що на той час складало в еквіваленті по курсу доларів США - 178 000 USD для придбання квартири, які відповідно до розписки від 09.04.2007 р., він зобов'язувався повернути до 10 квітня 2008 року. Оскільки у квітні 2008 року спливав строк повернення позики, він приніс частину суми та зберігав її у сейфі приміщення офісу ТОВ «Вілія» за адресою: м. Київ, вул. Бессарабська Площа, 9/1 А, про що був повідомлений ОСОБА_2, однак останній був зайнятий та ці кошти він мав забрати в найближчі дні. Зауважує, що йому було відомо, що як і він, ОСОБА_2, також підтримував ділові стосунки з цією фірмою, тому в їхньому офісному приміщенні він мав намір повернути ОСОБА_2 свій борг, оскільки він боявся їздити по м. Києву в автомобілі з такою великою сумою грошей, а тому за згодою директора ТОВ «Вілія», поклав у сейф ці кошти, які були в пакеті, а один з ключів від сейфу був наданий тимчасово йому, щоб можна було потім їх забрати. Тому на час проведення обшуку вилучені гроші були його власністю, але призначалися для повернення боргу ОСОБА_2 При цьому також вказує, що із даною юридичною фірмою він підтримував добрі стосунки, оскільки підприємство, де він працював заступником директора, співробітничало з цією фірмою з питань надання юридичної допомоги. При цьому зауважує, що в протоколі обшуку в приміщенні ТОВ «Вілія» від 18.04.2008 р. зазначено саме його прізвище, ім'я та по батькові, як дані особи, в якої проводиться обшук. Інших осіб, в тому числі представників ТОВ «Вілія», крім понятих, вказано не було. Крім того, також зауважує, що за весь час проведення слідства з 2008 року по цей час, ніхто з посадових осіб цього підприємства не звертався до правоохоронних органів з вимогою повернення вилучених коштів як майна, що є власністю товариства або власністю його працівників. Ця обставина, на його думку, також вказує, що вилучені в приміщенні цього підприємства грошові кошти є його власністю. Зазначає, що ці обставини ОСОБА_2 також підтвердив в ході допиту в слідчому відділі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві в листопаді 2014 року по кримінальному провадженню №0011243 від 09.10.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 ч.2 КК України, яке було відкрито в Деснянському РУ ГУ МВС України в м. Києві по факту його письмового звернення до прокуратури Деснянського району м. Києва про повернення вищевказаних коштів. Оскільки Відповідач кошти йому не повертає, так як не визнає його їхнім власником, просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на грошові кошти у розмірі 630 867 гривень та 35000 доларів США, які зберігаються в ГУ ДФС у м. Києві на підставі квитанції №11-9 від 12.06.2008 р. (655167 грн.) та квитанції №32 від 12.08.2008 р. (49000 доларів США) та зобов'язати Відповідача повернути належні йому грошові кошти у розмірі 630 867 гривень та 35000 доларів США, які зберігаються в ГУ ДФС у м. Києві на підставі квитанції №11-9 від 12.06.2008 р. (655167 грн.).

У судовому засіданні Позивач та його представники позов, з підстав зазначених у позовній заяві, підтримали. Позовні вимоги просили суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Через загальну канцелярію суду подав заперечення на позов, згідно яких просив суд ухвалити судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою правову позицію тим, що встановити власника спірних коштів досудовим розслідуванням не виявилося можливим, у зв'язку з чим зазначені кошти були розміщені на депозитних рахунках ДПА у м. Києві, що підтверджується відповідними квитанціями. Зауважив, що 03 листопада 2016 року Київською місцевою прокуратурою № 3 кримінальне провадження № 0011243 від 09.10.2014 року закрите на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України і, що листом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 Позивача повідомлено про наявність підстав для повернення вилучених під час обшуку 18.04.2004 року коштів та про необхідність звернення у зв'язку з цим до ГУ ДФС у м. Києві. Проте, оскільки як вбачається зі змісту позову, підставою для звернення до суду з цим позовом стала відмова ГУ ДФС у м. Києві у поверненні Позивачеві спірних коштів, вважає, що дана справа в порядку цивільного судочинства розгляду не підлягає, а підлягає розгляду в порядку кримінального процесуального судочинства.

Представник Третьої особи у судовому засіданні просив суд позовні вимоги задовольнити. Підтвердив обставини, зазначені у позові в частині щодо укладення у 2007 році договору позики між Третьою особою та Позивачем на суму 900 000 грн., які підлягали поверненню до 10 квітня 2008 року.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторони Відповідача, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи той факт, що сторона Позивача та представник Третьої особи не заперечували проти розгляду справи за відсутності сторони Відповідача.

Заслухавши пояснення Позивача та його представника, представника Третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, 20 березня 2008 року начальником СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва було порушено кримінальну справу за фактом фіктивного підприємництва щодо ряду господарських товариств за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

В межах даної кримінальної справи, згідно протоколу обшуку від 18.04.2008 року, проведеного в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 9/1А, в присутності Позивача, були вилучені кошти у розмірі 35 000 доларів США та 630 867 грн. (а.с. 12-15).

Згідно постанови слідчого ВРКС СВ ПМ ДПА у м. Києві від 10 червня 2008 року зазначені кошти взяті на облік на депозитний рахунок УПМ ДПА в м. Києві (а.с. 30-32) до встановлення їх власників та з'ясування їх походження, що підтверджується листом прокурора Деснянського району м. Києва від 29.09.2014 за № 53-2573, адресованого на ім'я Позивача (а.с. 33).

Згідно квитанцій № № 11-9 та 32 від 12 червня 2008 року, відповідно, зазначені кошти розміщені на відповідних депозитних рахунках УПМ ДПА в м. Києві (42-43).

Крім того, 09.10.2014 року Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві було порушено кримінальне провадження № 30011243 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України за фактом фіктивного підприємництва (а.с. 16).

В ході досудового розслідування, 21.04.2016 року податковою міліцією було винесено постанову про зміну попередньої кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 205 КК України на ч. 3 ст. 258 КК України.

Судом встановлено, що 03 листопада 2016 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 кримінальне провадження № 30011243 від 09.10.2014 року було закрито, у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (а.с. 18-23).

Згідно листа заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 від 03.11.2016 року за № 114-3-11243, адресованого адвокату Позивача, останньому було рекомендовано з метою повернення коштів, вилучених під час обшуків, які проведені 18.04.2008 року у Позивача, звернутися до ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 24).

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 25.11.2016 року, адресованого адвокату Позивача, останньому було відмовлено у поверненні спірних коштів з підстав, що орган, який може визначити власника вилучених коштів є суд (а.с. 25).

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 1, підпункту 1) частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із матеріалів справи, 09 квітня 2007 року, Позивач позичив у ОСОБА_2 900 000 грн., які зобов'язувався повернути до 10 квітня 2008 року (а.с. 29).

Із пояснень самої Третьої особи, поданих на адресу суду 18 квітня 2017 року, останній повідомив, що частину боргу, зокрема, 100 000 грн. Позивач йому повернув раніше встановленого строку, а решту боргу він мав повернути йому в квітні 2008 року в приміщенні офісу ТОВ «Вілія», за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 9/1А і, що згодом Позивач йому повідомив, що кошти були вилучені під час обшуку.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки провадження на даний час закрито, у зв'язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, кошти, вилучені під час обшуку підлягають поверненню. При цьому, оскільки ні під час досудового слідства, а ні під час розгляду справи судом, іншої особи, яка б вважала себе власником вилучених коштів, крім Позивача, не встановлено, суд знаходить, що останнім надано достатньо доказів в обґрунтування позову в частині щодо права власності на зазначені кошти, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведення обставин, якими сторона Позивача обґрунтовувала позов, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому суд критично оцінює правову позицію сторони Відповідача, оскільки положеннями КПК України передбачено, що спори про належність речей, що підлягають поверненню, вирішуються в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 890 гривень.

З урахування викладеного, на підставі статей 15, 16, 392 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2, про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на кошти у розмірі 630 867 (шістсот тридцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень та 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, які були вилучені згідно протоколу обшуку від 18 квітня 2008 року в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, Бессарабська Площа, 9/1А, та розміщені на депозитних рахунках Головного управління ДФС у м. Києві (Код ) відповідно до квитанцій від 12 червня 2008 року за № 11-9 та за № 32.

Зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві (Код ) повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти у розмірі 630 867 (шістсот тридцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень та 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США, які були вилучені згідно протоколу обшуку від 18 квітня 2008 року в офісному приміщенні за адресою: м. Київ, Бессарабська Площа, 9/1А, та розміщені на депозитних рахунках Головного управління ДФС у м. Києві (Код ) відповідно до квитанцій від 12 червня 2008 року за № 11-9 та за № 32.

Стягнути із Головного управління ДФС у м. Києві (Код ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :