Провадження № 2/234/4893/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки.

Із позову вбачається, що позивачка є бабусею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками дитини є- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина мешкає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідачі добровільно відмовились від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкуються з дитиною, не цікавляться його розвитком, досягненнями та станом здоров'я, не надають матеріальної допомоги для забезпечення дитини. Мати дитини, ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, не працює, вживає наркотичні засоби та перебуває на обліку у наркологічному диспансері. Відповідач ОСОБА_2 вироком Краматорського міського суду від 19.08.2017 року було засуджено до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Батько дитини не бажає займатися вихованням сина, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідачі не надають. Позивачка просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні їх малолітньої дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Призначити її опікуном над малолітнім ОСОБА_4. Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі ? частки її доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягненням дитиною повноліття.

Ухвалою Краматорського міського суду від 28 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в частині встановлення опіки над малолітнім онуком- ОСОБА_4, залишено без розгляду.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду прави від неї не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, утримується в Арештному домі Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань № 6», був допитаний в порядку судового доручення, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Просив справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи Козявіна І.О. у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом погодилась.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1. (а.с 14)

Згідно довідки, виданої КП «СЕЗ» від 15.08.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із онуком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Із довідки, виданої ДНЗ № 8 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 8 «Усмішка» з 08 червня 2016 року по теперішній час. (а.с. 15).

Вироком Краматорського міського суду від 19 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. (а.с. 20-22)

Згідно довідок КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не перебувають на обліку у психіатричній лікарні (а.с. 51, 52).

Із довідок КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку у диспансері з 16.02.2011 року, з діагнозом «Синдром залежності від вживання наркотичних речовин», ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку з 13.12.2011 року, з діагнозом «Вживання наркотичних речовин з шкідливими наслідками для організму». (а.с. 53,54)

Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки останні самоусунулись від виховання та утримання малолітнього сина. (а.с. 40-41.)

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 самоусунулись від підготовки малолітньої дитини до самостійного життя, не спілкуються з сином, не створюють умов для його всебічного розвитку, не проявляють інтересу до його життя, потреб, здоров'я, не надають синові матеріальної допомоги. Відповідачі не виявляють інтересу до внутрішнього світу малолітнього сина, не створюють умов для отримання ним освіти. Дійсно, така поведінка відповідачів не відповідає вимогам Закону.

Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків, самоусунулись від виховання та утримання дитини, долею сина, життям та здоров'ям не цікавляться, не турбуються про його майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надають, чим наносять шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, слід задовольнити.

Також згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Керуючись ст. ст. ст. 4,10, 18,19, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 164, 166, 180,181,185 СК України, Конвенцією про права дитини, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відношенні його малолітнього сина- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні її малолітнього сина- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Краматорська Донецької області, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м. Краматорська Донецької області, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання дитини: онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рівних частках судовий збір в сумі 640, 00 грн., тобто по 320, 00 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: