Справа № 369/7583/17
Провадження № 2/369/3268/17
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Черемшина 2012» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Черемшина 2012» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2015 року було встановлено, що 01.10.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Черемшина 2012» був укладений Договір № 525 оренди двох ліжко-місць в гуртожитку, який розташовано за адресою: вул. Червоноармійська (Освіти) 5 в м. Вишневе. Термін дії договору з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року.

Пунктом 1 Договору Позивач передав ОСОБА_1 у платне строкове користування 2 ліжко-місця.

Пунктом 5 Договору визначено, що Орендодавець має право достроково припинити дію Договору згідно з п. 9.2 Договору.

Так, п. 9.2 Договору визначено, що дія Договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою Орендодавця в разі не сплати Орендарем орендної плати за два і більше місяці.

Пунктом 9.3 Договору визначено, що дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у звязку з чим Орендар зобовязаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватися з Орендодавцем. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку.

Спірне приміщення протиправно використовується Відповідачами які є родиною.

Станом на 30.04.2017 року, у Відповідачки за проживання в гуртожитку, за період часу з серпня 2015 року по березень 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 25 458, 00 грн.

Тому позивач просив розірвати договір оренди 2-х ліжко-місць № 525 від 01.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_1, та виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кім. № 525, гуртожитку за адресою : Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Освіти 5, без надання іншого жилого приміщення. Стягнути з відповідача судові витрати.

В подальшому представником позивача подано до суду позовну заяву із змінами, згідно якої позивач просив розірвати договір оренди 2-х ліжко-місць № 525 від 01.10.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_1, та зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнити (повернути) кім. № 522 на 2 ліжко-місця в нежитловому приміщенні за адресою Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Освіти 5.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та збрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 06.04.2013 року, ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать нежилі приміщення, загальною площею 5811 кв.м., які розташовані за адресою: м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2015 року було встановлено, що 01.10.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Черемшина 2012» був укладений Договір № 525 оренди двох ліжко-місць в гуртожитку, який розташовано за адресою: вул. Червоноармійська (Освіти) 5 в м. Вишневе. Термін дії договору з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року.

Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування два ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 5, надалі гуртожиток, у кількості 3 л/м в кімнаті № 522.

Згідно Довідки Форми 3 виданої ТОВ «Черемшина 2012» 23.05.2017 р. № 63 вбачається що кім. № 525 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Стаття 16 ЦК України визначає що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на п. 9.2. якою визначено підставу дострокового припинення Договору на оренду ліжко-місць в гуртожитку.

Між тим, відповідно договору № 525 від 01.10.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Черемшина 2012» сторонами надано не було.

Тобто судом не було досліджено змісту даного договору, та відповідно не встановлено підстав для його дострокового припинення або розірвання.

Відповідачем ОСОБА_2 було надано суду оригінали квитанцій на загальну суму 3 850 грн. по сплаті орендної плати.

В той же час, вищезгадана стаття 782 ЦК України передбачає що у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця.

Разом з тим, доказів про те що позивачем надсилались повідомлення відповідачам про відмову від договору надано не було.

З наведеного, враховуючи предмет спору, суть позовних вимог та обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом розірвання договору оренди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими і підстав для розірвання даного договору у відповідності до ст. 782-783 ЦК України, у суду не має.

Тому, суд вважає з необхідне відмовити у вимогах позову щодо розірвання договору оренди та в інших похідних вимогах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 651, 782, 783 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ТОВ «Черемшина 2012» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та зобовязання вчинити дії відмовити.

Повне рішення суду складено 2 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.