АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/273/17 Номер провадження 22-ц/786/2830/17Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Лобова О.А., Мартєва С.Ю.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, про визнання наказу неправомірним та його скасування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

28 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з позовом до Відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 01.10.2004 року працює на посаді директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2.

07 лютого 2017 року в кабінеті начальника Відділу освіти Зіньківської РДА позивачці було оголошено наказ від 07.02.2017 року за № 23 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обовязків директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 по утриманню шкільної та прилеглої до неї території.

Підставою для винесення даного наказу стала доповідна записка начальника групи по централізованому обслуговуванню шкіл ОСОБА_3, в якій зазначено, що 06.02.2017 року близько 09.00.год в Зіньківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 2 територія не була розчищена від снігу, тротуарні доріжки не посипані піском, на фасаді основного приміщення школи звисають бурульки, за приміщенням шкільної їдальні не розчищена територія від дикорослих кущів та сміття.

Позивач вказує, що 06 лютого 2017 року начальник групи по централізованому обслуговуванню шкіл ОСОБА_3 на території школи не перебував. В цей день працівники школи на її вимогу почали розчищати територію з 07.30 год., оскільки вночі випав сніг. Всі пішохідні доріжки були розчищені до 08 год. Місця можливого падіння бурульок огороджені належним чином ще з грудня місяця. Територія за шкільною їдальнею не відноситься до території школи та відгороджена від неї.

Зазначає, що будь-яких порушень трудової дисципліни вона не допускала. За фактами, викладеними в доповідній записці, службова перевірка не проводилася. На її вимогу про необхідність проведення перевірки, під час якої вона надасть свої пояснення, начальником відділу освіти було відмовлено. Так само, на її вимогу не було надано акту обстеження території Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 з посиланням на те, що акт не складався так як достатньо лише доповідної записки. Після чого начальником відділу освіти відразу проголошено наказ про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Вважає, що ці факти свідчать про упередженість дій начальника відділу освіти, необєктивність, відсутність бажання проводити службове розслідування. У свою чергу, такі дії завдали їй моральної шкоди.

Вважає, що наказ видано незаконно, з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення та вимог діючого законодавства.

В звязку з викладеним просила суд визнати наказ № 23 від 07 лютого 2017 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани незаконним, скасувати його та стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 150000 грн. і понесені судові витрати.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнано протиправним Наказ начальника відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_4 № 23 від 07.02.2017 року про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та скасовано його.

Стягнуто з Відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзіВідділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оцінка доказів проведена невірно, судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Предметом оскарження є рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, тому воно переглядається лише в цій частині.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, надавши оцінку встановленим у справі фактичним обставинам та наданим сторонами доказам, виходив з того, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення відбулося з порушенням встановленої законом процедури, а сам факт вчинення порушення трудової дисципліни не доведено відповідачем належними і допустимими доказами.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з даними висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 140 Кодексу законів про працю України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працювала на посаді директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 2 з 01.10.2004 року згідно з наказом відділу освіти Зіньківської РДА від 01.10.2004 № 181-а, розпорядження голови РДА від 29.09.2004 № 66 (а.с.11).

Наказом № 23 від 07.02.2017 року начальником відділу освіти Зіньківської РДА накладено на ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов'язків директора Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступеню навчання № 2 по утриманню шкільної та прилеглої до неї території (а.с.12).

Актами № 1 та № 2 від 07 лютого 2017 року засвідчено відмову ОСОБА_2 у дачі пояснень та ознайомленні з наказом під підпис (а.с.52,53).

В основу Наказу про застосування дисциплінарного стягнення покладено обставини від 06.02.2017 року,викладені в доповідній записці начальника господарської групи по централізованому обслуговуванню шкіл ОСОБА_3

У доповідній записці ОСОБА_3 вказано, що 06.02.2017 року близько 09.00. год. ним проведено обстеження території Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступеню навчання № 2. Під час обстеження виявлено наступне: територія Зіньківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступеню навчання № 2 не розчищена від снігу, тротуарні доріжки не посипані піском, на фасаді основного приміщення школи зависають бурульки, що становить загрозу для життя та здоров'я учасників навчально-виховного процесу. Крім того, за приміщенням шкільної їдальні не розчищена територія від дикорослих кущів та сміття. Просить застосувати до директора навчального закладу дисциплінарне стягнення (догану) (а.с.45).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що перевірка виявлених фактів ОСОБА_3 06 лютого 2017 року не проводилася.

Під час перебування справи в провадженні місцевого суду ОСОБА_2 звільнена з займаної посади директора школи наказом № 122 від 28.08.2017 року згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Надаючи оцінку підставам накладення дисциплінарного стягнення, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду щодо наданої оцінки встановленим фактичним обставинам в сукупності із наданими сторонами доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при накладенні дисциплінарних стягнень існує спеціальний порядок, якого роботодавець зобовязаний дотримуватись для того, щоб застосування дисциплінарного стягнення було законним. Дотримання цих умов, з одного боку, надають право роботодавцю накласти на працівника дисциплінарне стягнення, з іншого - виступають гарантіями для працівника від порушень його прав.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (ст. 147 КЗпП України).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 150 КЗпП України).

З аналізу зазначених норм вбачається, що підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому наявність вини, як однієї з ознак порушення трудової дисципліни, є обовязковою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Працівника не можна визнати винним, якщо він неналежно виконує свою роботу внаслідок захворювання або відсутності відповідних умов для її виконання.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15.

Таким чином, в разі заперечення працівника щодо вчинення дисциплінарного проступку, факт його вчинення (порушення трудової дисципліни та винність дій працівника) повинен бути доведений роботодавцем.

Із встановлених у справі фактичних обставин вбачається, що позивачка 07 лютого 2017 року під час проголошення їй наказу про накладення дисциплінарного стягнення відмовилася від дачі пояснень, обґрунтувавши відмову необхідністю проведення перевірки, під час якої вона надасть свої пояснення. Однак, у проведенні перевірки начальником відділу освіти було відмовлено.

Позивач вказує, що 06 лютого 2017 року начальник групи по централізованому обслуговуванню шкіл ОСОБА_3 на території школи не перебував.

На підтвердження цих обставин ОСОБА_2 надано суду доповідну завгоспа школи ОСОБА_5 (а.с.13).

Окрім того, в суді першої інстанції позивачка зазначила, що 06 лютого 2017 року працівники школи на її вимогу почали розчищати територію з 07.30. год., оскільки вночі випав сніг. Всі пішохідні доріжки були розчищені до 08 год. Місця можливого падіння бурульок огороджені належним чином ще з грудня місяця. Ці обставини пітверджені письмово працівниками школи в кількості 39 осіб (а.с.14).

Також позивачка стверджує, що територія за шкільною їдальнею не відноситься до території школи та відгороджена від неї, надавши на підтвердження цього технічний паспорт на громадську будівлю школи (а.с.18-19).

Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем у будь-який спосіб.

На підтвердження факту порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни в частині невиконання своїх посадових обовязків щодо забезпечення належного утримання території школи, відповідачем, окрім доповідної записки ОСОБА_3 (а.с.45), не надано жодного належного і допустимого доказу (акт обстеження території 06.02.2017 року, пояснення працівників школи, тощо). Так само не надано доказів, що відповідачем встановлювалися факти вчинення або не вчинення директором школи дій, направлених на забезпечення розчищення території (надання вказівок (розпоряджень) працівникам школи з цього питання).

Перевірка фактів, зафіксованих в доповідній записці не проводилася, що не заперечується відповідачем, оскільки останній вважає, що проведення службової перевірки не є необхідним.

Твердження апелянта про те, що проведення службової перевірки передбачено лише щодо державної служби не береться до уваги, оскільки ґрунтується на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки порядок проведення службових розслідувань щодо осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачений постановою КМУ від 13 червня 2000 р. № 950 (редакція чинна станом на 06.02.2017 року).

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на свідчення ОСОБА_6, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно критично до них віднісся, оскільки обставини, на які посилався даний свідок та які викладені в письмовій заяві від 15.03.2017 року (а.с.71), стосуються подій 16 грудня 2016 року. Таким чином, ці свідчення не доводять наявність фактів за 06.02.2017 року, про які доповів начальник господарської групи ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів не погоджується з твердженнями відповідача про те, що судом першої інстанції оцінка доказів проведена невірно, оскільки такі доводи є безпідставними, не відповідають встановленим фактичним обставинам у справі та не доведені належними і допустимими доказами.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду про порушення роботодавцем процедури вирішення питання накладення дисциплінарного стягнення на директора школа за фактом порушення трудової дисципліни 06 лютого 2017 року.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності, а оцінка доказів зроблена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не доведені належними і допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі з врахуванням встановлених у справі фактичних обставин та наданих сторонами доказів.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_7 (підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1