Провадження № 2/200/3667/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" листопада 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2016 року позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.088934, предметом якого є страхування автомобіля FIAT-LANCIA Grande Hunto, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 14 серпня 2015 року в м. Дніпропетровськ по вул. Мечникова, 18 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля FIAT-LANCIA Grande Hunto, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керування ОСОБА_1 Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2015 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення. До позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу в звязку з ДТП. 28 вересня 2015 року позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 10960,00 грн., в звязку з чим на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» по позивача перейшло право регресної вимоги у межах фактичних витрат.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 10 960,00 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено наступне.

12 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 088934, предметом якого є страхування автомобіля FIAT-LANCIA Grande Hunto, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

14 серпня 2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Опель кадет», д/н НОМЕР_3, рухаючись по вул. Мечникова, 18 в м. Дніпропетровську, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, чим порушив п.10.9 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2015 року у справі № 200/18652/15-п ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанвоа суду набрала законної сили.

До позивача звернувся страхувальник із заявою про пошкодження транспортного засобу у звязку з ДТП.

Відповідно до страхового акту від 28.09.2015 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на користь страхувальника ОСОБА_2, становить 10960,00 грн.

Вказана сума була виплачена страхувальнику відповідно до платіжних доручень від 28.09.2015 року №№ 35970, 35971.

З метою досудового врегулювання спору позивач 02.03.2016 року направив на адресу відповідача претензію на суму 10960,00 грн.

Відповіді на вказану претензію позивач не одержав.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, відповідач має сплатити позивачу 10960,00 грн. суму страхового відшкодування, яка виплачена позивачем за договором страхування.

Відповідач не надав суду доказів щодо спростування розміру збитків, а також доказів, що вказана сума була ним сплачена позивачу.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 226-226 ЦПК України, ст.ст. 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в розмірі 10960,00 грн. (десять тисяч девятсот шістдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску