Провадження № 4-с/727/171/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» на рішення головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» звернулися до суду із скаргою на рішення головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2, боржники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мотивуючи скаргу тим, що 04.09.2017 року предявлено на виконання дублікат судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.07.2017 року по справі 2-н-576/2010 про стягнення на користь ПАТ «Чернівцігаз» з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за природний газ в сумі 871,41 грн., 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору в сумі 25,50 грн. 27.11.2017 року на адресу стягувача надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.10.2017 року №42934 разом з судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2010 року 2-н-576/2010 на підставі ст.4 ч.4 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника. Вважають, що рішення головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 щодо повернення судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2010 року 2-н-576/2010 стягувачу без прийняття до виконання неправомірним та визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконавння від 12.10.2017 року №42941.

Скаржник представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, просив справу розглянути у відсутність представника за наявними в матеріалах справи документами.

Представник Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області в судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що 04.09.2017 року предявлено на виконання дублікат судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.07.2017 року по справі 2-н-576/2010 про стягнення на користь ПАТ «Чернівцігаз» з боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за природний газ в сумі 871,41 грн., 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору в сумі 25,50 грн. (а.с.6).

27.11.2017 року на адресу стягувача надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.10.2017 року №42934 разом з судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2010 року 2-н-576/2010 на підставі ст.4 ч.4 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника.

У відповідності до ст.74 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 11 цього Закону).

У відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказані обставини свідчать про не належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, 27.11.2017 року державним виконавцем ЧМВ ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зі змісту якого вбачається, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому відсутня дата народження боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження (а.с 7).

Відповідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа №2-1830/2009, у виконавчому документі повино бути зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, у виконавчому документі зазначаються зокрема: дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У відповідності до правової позиції викладеної Верховним судом України у постанові №6-62цс14 від 25.06.2014 року, Закон України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

За таких обставин, відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не може бути підставою для повернення виконавчого листа стягувачу, оскільки державному виконавцю надано право звернутися до органів Державної податкової служби і, при необхідності, отримувати необхідну інформацію.

За таких обставин, повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання у зв'язку з невідповідністю виконавчого листа вимогам п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованим, а дії державного виконавця щодо прийняття такого повідомлення підлягають визнанню неправомірними.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається скаржник, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 447, 451 ЦПК України, ст.ст.2, 11, 18, 74, 82 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернівцігаз» на рішення головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 щодо повернення судового наказу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.08.2010 року №2-н-576/2010 стягувачу без прийняття до виконання.

Визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконавння від 12.10.2017 року №42941.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя : Слободян Г.М.