18.08.2017 227/1971/17
18 серпня 2017 року справа № 227/1971/17
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошля А.О.
при секретарі Овчинніковій Ю.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ
23 червня 2017 року начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором.
З боку позивача всі зобов`язання за договором виконані належним чином, відповідачу виданий кредит у сумі 3000,00 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка станом на 16.01.2017 рік складає 5800,43 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.
У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду з заявою, про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлений належним чином, шляхом направлення поштових повідомлень за адресою мешкання. Проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з умовами договору банк відкрив клієнту рахунок для обліку по ньому грошових коштів (п.1.2.), відкрив клієнту кредитну лінію за заявою клієнта з лімітом 3000,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлено на строк дії платіжної картки та на період, що необхідний для завершення розрахунків згідно договору (п.7.1). За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в договорі та додатком № 1. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0.00% річних. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001% річних (п.1.1.4). Проценти нараховуються методом факт/360 на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування (п.7.2.3.). Клієнт зобовязався погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі (п.7.5.). Договір може бути розірвано з ініціативи однієї із сторін з письмовим попередженням за 30 днів другої сторони (п.11.6.).
Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1В,належним чином свої зобов'язання за договором не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашала, у зв'язку із чим станом на 16.01.2017 заборгованість становить 5800,43 грн., яка складається з:
2992,84 грн. тіло кредиту;
1928,19 грн. заборгованість по процентам;
769,63 грн. інфляційне збільшення заборгованості;
109,77 грн. 3% річних від простроченої суми.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Розмір та розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 5800,43 гривень.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 гривень.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А.О. Кошля

18.08.2017