Справа № 344/9129/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1141/2017
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне рішення Тисменицького районного суду від 14 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

25.06.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань по кредитному договору № 0 від 15.10.2007 року, укладеному між сторонами на суму 105 000 доларів США зі сплатою 12,9 % річних та кінцевим терміном повернення 14.10.2022 року, утворилась заборгованість, яка станом на 16.06.2015 року становила 143 714,70 доларів США та 571176,22 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобов'язання по договору кредиту позивач просив стягнути вищевказану заборгованість в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3, яка є поручителем за договором поруки №0-1П від 15.10.2007 року, та суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 14 листопада 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 143 714,70 дол. США заборгованості за договором кредиту, 571176,22 грн. пені та з кожного по 1827 грн. витрат по оплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_3 зазначає, що з копії договору поруки №0-1П від 15 жовтня 2007 року видно, що він підписаний не нею, а тому відповідно вона не мала вільного волевиявлення щодо його укладення та не бажала настання правових наслідків, які він собою обумовлює.

Вважає рішення суду в частині стягнення з неї боргу незаконним та просила його скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до неї відмовити.

ОСОБА_4 також подав апеляційну скаргу на рішення суду.

Апелянт вказує на те, що суд безпідставно стягнув заборгованість за весь період прострочення платежів, а саме з лютого 2011 року.

При цьому, судом не враховано того, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору щодо погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня коли відбулось це порушення. А тому, до стягнення підлягає заборгованість, нарахована з 22.06.2012 року до дня звернення з позовом до суду.

Крім того, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що платіж на погашення тіла кредиту, сплачений 28.02.2011 року перериває перебіг позовної давності по інших прострочених платежах.

Не погоджується апелянт і з рішенням суду в частині стягнення 571 176, 22 грн. пені, оскільки такий розмір пені є надзвичайно великим, суперчить принципам розумності та справедливості, оскільки становить 18% від заборгованості по кредиту.

ОСОБА_4 вважає безпідставним рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з поручителя, оскільки додаткова угода від 15.10.2007 року, якою внесено зміни до договору про надання споживчого кредиту, зокрема встановлено нові конкретні (збільшені) процентні ставки за порушення позичальником кредитної дисципліни, укладена без згоди поручителя.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до нього задовольнити частково, а у задоволенні позовних вимог до поручителя - відмовити.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір № 0 про надання кредиту на суму 105 000 доларів США зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 14.10.2022 року.(т.1 а.с.5-11)

15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору кредиту № 0. За умовами цієї додаткової угоди сторони погодили внести зміни до договору, зокрема, додано до договору додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», додаток №3 «Тарифи банку», доповнено п.3.5 підпунктом 3.5.5. щодо зобов'язань позичальника сплачувати на користь третіх осіб оплати нотаріальних дій, страхових платежів при укладенні угод страхування, оплати послуг суб'єктів оціночної діяльності, сплати державного мита, тощо.

Також розділ 5 договору «Порядок зміни процентної ставки» доповнено п.5.2, яким передбачено встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1 договору, збільшення процентної ставки не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів у іноземній валюті, відповідно до ставки, що діє згідно п.1.3.1. договору.(а.с. 151)

27.02.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту. (т.1 а.с.16)

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 15.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0-1П, згідно п.3.1 якого договір діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором. (т.1 а.с.19)

Згідно п. 2.1. договору поруки Кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою, та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін).(а.с.19)

27.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 0-1П, у якому встановлено, що ОСОБА_3 надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, передбачену додатковою угодою до договору кредиту від 27.09.2009 року. (а.с.21)

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 16.06.2015 року становила 143 714,70 доларів США., з яких 89252,30 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з листопада 2010 року - 30309,30 дол. США; 54462,40 дол. США заборгованості по процентах та 571176,22 грн. пені, з яких: 211222,93 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 359953,29 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки.

Встановлено, що згідно п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною (п.1.4 Договору поруки).

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 14.10.2022 року.

Пунктом 3.1.3. договору кредиту передбачено право банку вимагати дострокове повернення кредиту.

Встановлено, що 22.12.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслало ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимогу про погашення протягом тридцяти одного календарного дня з дати одержання повідомлення простроченої заборгованості по договору кредиту в розмірі 26811,30 дол. США та простроченої заборгованості по процентах в розмірі 46792, 00 дол. США. (а.с.22)

Відповідно до ч.1. ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як було зазначено вище, додатковою угодою, укладеною між кредитором і боржником 15 жовтня 2007 року, було внесено зміни до Кредитного договору, укладеного 15 жовтня 2007 року, зокрема доповнено новим абзацом пункт 5.2 розділу «Порядок зміни процентної ставки», якими передбачено можливість установлення банком конкретних розмірів процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних обставин, зокрема: подвійної процентної ставки, процентної ставки, збільшеної не більше ніж на 10 % для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, та процентної ставки на рівні чинних процентних ставок банку за програмами кредитування.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року № 6-70цс14.

Отже, встановлено, що Кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави збільшення процентної ставки за користування кредитом, а додатковою угодою до Кредитного договору, укладеною 15.10.2007 року без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання поруки такою, що припинена.

Вирішуючи питання про визначення суми заборгованості за договором кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що останній платіж на погашення тіла кредиту позичальник вніс 28.02.2011 року в сумі 1170 дол. США, а на погашення відсотків - 29.11.2013 року в сумі 1000 дол. США і такі дії свідчать про переривання позовної давності і по інших прострочених платежах, що повинні були бути здійснені до 29.11.2013 року.

Однак, повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Умови кредитного договору передбачають виконання зобов'язання у вигляді періодичних платежів, а тому у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, така дія свідчить про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про переривання строку позовної давності, керуючись лише наданим банком розрахунком, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу від 29.11.2013 року в сумі 1000 дол. США особисто ОСОБА_4 та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій та ствердив, що саме з лютого 2011 року перестав сплачувати кошти на погашення кредиту.

З наданої позивачем довідки-розрахунку вбачається, що ОСОБА_4 систематично сплачував кошти на погашення кредиту та відсотків до 28 лютого 2011 року.

Отже, розмір заборгованості по відсотках слід визначити за період з 27.06.2012 року до 25.06.2015 року, що становить суму 38655,60 дол. США, а відповідно підлягає зменшенню розмір загальної заборгованості за кредитом до 127907,90 дол. США.

Що стосується визначення розміру пені за прострочення виконання зобов'язання, то його слід зменшити, враховуючи наступне.

За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Враховуючи те, що банк з початку порушення позичальником зобов'язань з погашення кредиту не вживав жодних заходів щодо погашення заборгованості, що свідчить про те, що своїми діями банк сприяв збільшенню розміру заборгованості та пені, а також з урахуванням засад справедливості, добросовісності й розумності розмір нарахованої пені в сумі 571176,22 грн. підлягає зменшенню до 50000 грн.

При таких обставинах справи рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, а рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_4 слід змінити, зменшивши суму заборгованості за договором кредиту до 127907,90 дол. США., а суму пені до 50000 грн.

Також слід стягнути ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 4019,40 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 14 листопада 2016 року в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_4 змінити, зменшивши суму заборгованості за договором кредиту до 127907,90 дол. США, з яких 89252, 30 дол. США заборгованість за кредитом, 38655,60 дол. США заборгованість по відсотках, та 50000 грн. пені.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 4019,40 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко