Справа №751/2223/17
Провадження №6/751/456/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Цибенко І. В.

при секретарі Крохмальна Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», поновлення строку звернення до суду,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 30.06.2011 у справі № 2271-12/81/11. Вказують, що третейський суд не врахував ЗУ № 2983-VI від 03.02.2011, яким були внесені зміни до ЗУ «Про третейській суди», в силу якого дана справа не підвідомча третейському суду, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення. ОСОБА_1, ОСОБА_2 також звернулась з заявою про поновлення строків на оскарження рішення третейського суду, просили врахувати той факт, що ОСОБА_1 раніше оскаржував рішення третейського суду в Шевченківському районному суді м. Києва, але справу вів через юриста та про те, що позов йому було повернуто ухвалою суду від 13 листопада 2012р. на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України, дізнався лише з листа ДСА у м. Києва від 21.11.2016 та листа Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2016. На час написання заяви у ОСОБА_1 виникла необхідність у подачі апеляційної скарги на ухвалу суду від 13 листопада 2012р. про повернення позову. Однак зясувалося що справу втрачено. Він звертався до суду з заявою про відновлення втраченого провадження, але ухвалою суду від 23.11.2016 йому було повернуто його заяву, ухвалою від 28.03.2017 суд апеляційної інстанції відхилив його апеляційну скаргу про оскарження ухвали від 23.11.2016. Посилаючись на затяжний судовий процес в судах м. Києва, просять поновити строку звернення до суду.

Заявники в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява ОСОБА_2 в якій просить розглядати справу за її відсутності, задовольнити заяву про скасування рішення третейського суду, поновити строк на подачу заяви про його оскарження.

Представники заінтересованих осіб ПАТ Альфа-Банк, та Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлені у встановленому порядку.

Суд визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду № 2271-12/81/11, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_1, ОСОБА_2 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що, як наголосив Європейський суд з прав людини у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 30.06.2011, однак ОСОБА_1 раніше оскаржував рішення третейського суду в Шевченківському районному суді м. Києва, позов йому було повернуто ухвалою суду від 13 листопада 2012р., але про даний факт дізнався лише з листа ДСА у м. Києва від 21.11.2016 ( а.с. 22) та листа Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2016 ( а.с. 23), звертався до суду про відновлення втраченого провадження, але ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2016 йому було повернуто його заяву ( а.с. 24), ухвалою від 15.02.2017 суд апеляційної інстанції відхилив його апеляційну скаргу про оскарження ухвали від 23.11.2016 ( а.с. 25), тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк на оскарження рішення третейського суду підлягає поновленню.

Судом встановлено, що 30.06.2011 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз суддею Поклад Д.В. по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ Альфа-Банк були задоволенні, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 800002947 у сумі: за кредитом- 628 352,93 грн., по відсотках-50 280,09 грн., по пені 32 150,04 грн., а разом 710 783,06 грн, а також стягнуто з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті третейського збору в сумі 100,00 грн.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 800002947, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 70 000 доларів США строком до 15.01.2023 зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних, кредит надавався для задоволення власних потреб (а.с. 9-10 третейської справи).

18.09.2009 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №800002947 ( а.с. 11-23), де сторони погодились внести в основний кредитний договір застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст..12 ЗУ «Про третейські суду» про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з договором та розгляд і вирішення всіх спорів, які виникають при виконанні, зміні або розірванні кредитного договору відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" у відповідності до його Регламенту, справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз. Підписанням даного Договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

В забезпечення виконання зобов'язань за основним кредитним договором №800002947 від 15.01.2008 було укладено договір поруки №800002947-П1 від 18.09.2009 з ОСОБА_2 (а.с. 24-25 третейскої справи).

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Особливості регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, механізм їх захисту та основи державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені в Законі України "Про захист прав споживачів".

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, у тому числі й у фінансовій галузі.

За частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), що є підставою для скасування рішення третейського суду.

Крім того. як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеним резидентами кредитним договором № SME800002947 від 15.01.2008 була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а отже відповідно до п. 1 ч. 1 ст.389-5 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" є підставою для скасування рішення третейського суду.

У відповідності до ст.88 ЦПК України на користь держави з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 320,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 209, 218, 293, 389-1, 389-4- 389-6 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд, -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 30.06.2011 по справі № 2271-12/81/11.

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.06.2011 по справі № 2271-12/81/11 задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 30.06.2011 по справі № 2271-12/81/11за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк на користь держави судові витрати в розмірі 320 грн. 00 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Цибенко