УХВАЛА

про самовідвід судді

Справа № 414/79/17

Провадження № 2/414/86/2017

31 січня 2017 р.

місто Кремінна Луганської області

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів на дитину.

Зазначена цивільна справа була визначена судді Безкровному І.Г. автоматизованою системою документообігу суду після заявлення самовідводів суддями Кремінського районного суду Луганської області Ковальовим В.М. та Тесленко І.О., про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні ухвали від 20.01.2017 та 30.01.2017.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 20, 21, 22 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід. Самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Суддею встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює у Кремінському районному суді на посаді секретаря судових засідань з 24.05.2006, що також підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою від 20.01.2017, виданою керівником апарату Кремінського районного суду Луганської області (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків.

Як зазначено у п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та ОСОБА_3 ООН № 2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики України неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів ОСОБА_3 Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Як вбачається з розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі «Про деякі питання застосування норм ЦПК» № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013, з метою уникнення сумніву в обєктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо з матеріалів справи, що передана судді, вбачається наявність підстав для самовідводу, передбачених ст.ст. 20, 21 ЦПК України, з урахуванням принципу цивільного процесуального права процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) питання про самовідвід судді може бути вирішено до відкриття провадження у справі як шляхом постановлення ухвали про самовідвід судді, якому розподілено справу для розгляду, так і шляхом подання відповідної заяви. Після цього справа підлягає повторному автоматичному розподілу без участі цього судді (стаття 25 ЦПК).

Таким чином, незаявлення суддею самовідводу за наявності вмотивованих та обґрунтованих підстав має наслідком порушення права осіб, які беруть участь у справі, на справедливий суд, позбавлення їх гарантії на здійснення правосуддя неупередженим судом, що підриває авторитет судової влади.

За таких обставин, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність підстав для самовідводу у звязку з тим, що позивачка є працівником суду, в якому здійснюється розгляд справи, що дає обґрунтовані підстави для сумнівів у обєктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи як з боку відповідача, так і з боку будь-якого стороннього спостерігача, з метою дотримання суддівської етики, керуючись принципом процесуальної економії, суддя вважає за необхідне до відкриття провадження у справі заявити собі самовідвід у зазначеній цивільній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 111 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 23, 25, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів на дитину.

Зазначену цивільну справу передати до канцелярії Кремінського районного суду Луганської області для визначення іншому судді у порядку, встановленому ст. 111 ЦПК України та Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає сили з моменту її постановлення.

Суддя І.Г. Безкровний