Єдиний унікальний номер 243/9826/17 Номер провадження 22-ц/775/2164/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Дундар І.О., Мальованого Ю.М.

при секретарі Марченко Я.О.

за участю:

представника психіатричного закладу ОСОБА_1

лікаря-психіатра ОСОБА_2

особи, щодо якої вирішується питання

про надання психіатричної допомоги ОСОБА_3

представника цієї особи - адвоката ОСОБА_4

прокурора Страшненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області у залі № 3 цивільну справу № 243/9826/17 за заявою Комунальної лікувально-профілактичної установи ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядкуза апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_4, на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року (місце ухвалення - м. Словянськ Донецької області, головуючий суддя Пронін С.Г., присяжні ОСОБА_5, ОСОБА_6І.), -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2017 року Комунальна лікувально-профілактична установа ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' (далі КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'') звернулась до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Зазначала, що 05 листопада 2017 року о 21 годині ОСОБА_3 на підставі направлення на госпіталізацію, яке було видано лікарем Бахмутської ЦРЛ ОСОБА_7, був госпіталізований до КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська''.

Необхідність у госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження та лікування була повязана з наявністю у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для нього та оточуючих.

05 листопада 2017 року ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' ОСОБА_2, яка підтвердила висновок щодо необхідності госпіталізації, доцільність госпіталізації була визнана також комісією лікарів-психіатрів.

Згода ОСОБА_3 на госпіталізацію відсутня у звязку із його відмовою за своїм психічним станом (а.с. 2).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року заява КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' про госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до психіатричного закладу у примусовому порядку задоволена (а.с. 12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 31 жовтня 2017 року № 07/17 (а.с. 21-28), посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 07 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська''про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заначає, що судом першої інстанції безпідставно встановлено факт, що ОСОБА_3 вчиняє дії, які створюють небезпеку для нього та оточуючих. Так, у висновку комісії лікарів-психіатрів №116/1 від 06.11.2017 року та оскаржуваному рішенні не зазначено жодних суспільно небезпечних діянь ОСОБА_3 та відсутні посилання на докази такої суспільної небезпечної поведінки, а тому суд неправомірно обмежив конституційне право ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість.

Суд не задовольнив клопотання ОСОБА_3 про надання йому правової допомоги та залучення до участі у справі захисника, чим порушив ст. 59 Конституції України та п. 5 принципу 18 додатку до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року № 46/119 ''Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги''.

В рішенні суду відсутнє посилання та відповідно не враховані судом пояснення ОСОБА_3, який наполягав на відсутності підстав для його примусової госпіталізації, оскільки жодних суспільно небезпечних діянь він не вчиняв, не порушував громадського порядку, відносно нього відсутні будь-які дисциплінарні стягнення, протоколи та/або рішення судів про притягнення до адміністративної відповідальності, відсутні заяви громадян про скоєння ним проступків або правопорушень, що спричинили шкоду йому або оточуючим (а.с.16-20).

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №07/17 від 31 жовтня 2017 року (а.с. 21-28) та брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Дарницький районний суд м. Києва, доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

ОСОБА_3, якийбрав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Київський районний суд м. Одеси, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності установи від 12 грудня 2017 року № 2287 (а.с. 72), та лікар психіатр цієї установи ОСОБА_2, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Прокурор Страшненко О.В., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника адвоката ОСОБА_4, представника КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'', лікаря -психіатра та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2017 року громадянин ОСОБА_3 за направленням лікаря КЗОЗ ''Бахмутська центральна районна лікарня'' ОСОБА_7 за рішенням лікаря психіатра КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Словянська'' ОСОБА_2 був госпіталізований до КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Словянська'' у примусовому порядку.

06 листопада 2017 року ОСОБА_3 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Словянська''. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №116/1 від 06 листопада 2017 року госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку визнана доцільною, оскільки у нього встановлено тяжкий психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами, в силу якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього і оточуючих (а.с. 3).

Задовольняючи заяву КЛПУ ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_3 наявний тяжкий психічний розлад, його дії небезпечні як для нього, так і для оточуючих, його належне лікування можливо лише в умовах стаціонару, а тому його необхідно примусово госпіталізувати до психіатричного закладу.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд першої інстанції правильно встановив, що підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку встановлені ст. 14 Закону України від 22.02.2000 року № 1489-III "Про психіатричну допомогу".

Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону (в редакції, яка діяла станом на час ухвалення оскаржуваного рішення) особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України від 22.02.2000 року № 1489-III "Про психіатричну допомогу" особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів).

Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи.

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 05 листопада 2017 року лікарем-психіатром КЗОЗ "Бахмутська центральна районна лікарня" ОСОБА_7 ОСОБА_3 видано направлення на госпиталізацію до Словянської психіатричної лікарні, згідно якого ОСОБА_3 встановлено діагноз: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичною симптоматикою (F 31.2). Згідно анамнезу: ОСОБА_3 доставлений бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі працівників міліції в ургентному порядку через неправильну поведінку,відзначається речерухове збудження, приставав до перехожих, рот не закривається, ставить нав'язливі питання на релігійну тему, вважає себе "сином божим", оточуючих називає "антихристами". Був затриманий на блокпосту в районі Майорська, начебто стверджував, що "іде до Росії богу помолитися". Соматичний статус: без особливостей. Психічний статус: контакту доступний, збережена орієнтировка у місці, часі, навколишній дійсності, у власній особистості; відзначається речерухове збудження, рот не закривається, беззупинно говорить на релігійні теми, вважає себе "сином божим", до свого стану не критичний, тон настрою знижений, незважаючи на те, що на блокпосту його начебто "катували"; просить вибачення за них перед богом: "Боже прости їх"; на час огляду та під час огляду агресії не виявляє; до госпиталізації байдужий (а.с. 5). В направленні на госпиталізацію підпис ОСОБА_3 про згоду на госпіталізацію відсутній (а.с. 5).

Відповідно до лікарсько-психіатрічного огляду № 116/1 від 06 листопада 2017 року на предмет примусової госпіталізації до КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська" під час огляду ОСОБА_3 комісією лікарів-психіатрів виявлена наявність наступних психічних розладів: контакт формальний, орієнтований вірно у власній особистості, місці, недостатньо у календарному часі; відповіді на питання багатослівні, не завжди по суті; злісний, напружений; фон настрою дисфоричний; емоційно неадекватний; висловлює уривчасті маячні ідеї безглуздого змісту: "Я син божий", називає оточуючих "антихристами"; розладів сприйняття не виявляє; мислення непослідовне, недостатньо продуктивне; резонерське; критика зовсім відсутня.

З анамнезу відомо, що в 2016 році вперше лікувався у психіатричній лікарні м. Києва з 05.07.2016 року по 06.07.2016 р.; в подальшому лікувався у м. Одесі у приватній кліниці "Полінарія" два рази з діагнозом: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами, останній раз восени 2016 року. Змінився психічний стан хворого: злісний, в поведінці неадекватний, погано спить. 05 листопада 2017 року був затриманий на блокпосту в Майорську без перепустки, з відірваним листком від закордонного паспорту; стверджував, що "їде в Росію богу помолитися", називав себе "сином божим", називав оточуючих "антихристами"; бригадою швидкої допомоги у супроводі співробітників поліції за направленням лікаря-психіатра м. Бахмута був доставлений на стаціонарне лікування.

Внаслідок освідчення комісія лікарів психіатрів визнала примусову госпіталізацію ОСОБА_3 в психіатричну лікарню доцільною, оскільки у нього наявний тяжкий психічний розлад у вигляді: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами, внаслідок якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих (а.с. 3).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4369 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходився на обстеженні та лікуванні у Територіальному медичному обєднанні "Психіатрія" м. Київ з 05 по 06 липня 2016 року з діагнозом: F 31.2; рекомендовано продовжити стаціонарне лікування за місцем проживання (Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1) (а.с. 6).

Тобто, направленням на госпіталізацію, яке видане ОСОБА_3 05 листопада 2017 року лікарем-психіатром КЗОЗ ''Бахмутська центральна районна лікарня'' ОСОБА_7, висновком комісії лікарів - психіатрів КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська" від 06 листопада 2017 року № 116/1 на предмет примусової госпіталізації та випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 4369, яка видана Територіальним медичним обєднанням "Психіатрія" м. Київ, підтверджується, що ОСОБА_3 страждає на психічний розлад.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м.Словянська" від 06 листопада 2017 року № 116/1 у ОСОБА_3 наявний тяжкий психічний розлад: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами, внаслідок якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, що є підставою для госпіталізації в психіатричну лікарню в примусовому порядку (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.02.2000 року № 1489-III "Про психіатричну допомогу" тяжкий психічний розлад це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Висновок комісії лікарів - психіатрів КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська" від 06 листопада 2017 року № 116/1 щодо наявності у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_3 є те, що, судом першої інстанції безпідставно встановлено факт, що ОСОБА_3 вчиняє дії, які створюють небезпеку для нього та оточуючих.

Цей довод апеляційної скарги апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчиняє дії, які є небезпечні, як для нього, так і для оточуючих, грунтується на висновку комісії лікарів психіатрів № 116/1 від 06 листопада 2017 року, згідно якого ОСОБА_3 внаслідок наявного у нього тяжкого психічного розладу: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами, вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих (а.с. 3).

Такий висновок комісії лікарів психіатрів ОСОБА_3 та його представником адвокатом ОСОБА_4 не спростований.

Зазначений висновок комісії лікарів - психіатрів відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначено у висновку комісії лікарів психіатрів, при огляді ОСОБА_3 встановлено, що він злісний, напружений, фон настрою дисфорічний, емоційно неадекватний, висловлює уривчасті маячні ідеї безглуздого змісту: "Я син божий", називає оточуючих "антихристами", мислення не послідовне, недостатньо продуктивне, резонерське, критика зовсім відсутня (а.с. 3).

Ці відомості щодо стану ОСОБА_3 на час його госпіталізації повністю співпадають з відомостями, які зазначені в направленні на госпіталізацію, яке було видано ОСОБА_3 лікарем - психіатром КЗОЗ "Бахмутська центральна районна лікарня"ОСОБА_7 (а.с. 5).

Як пояснила лікар-психіатр КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська" ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду, за своїм станом здоровя ОСОБА_3 вимагав контролю, купірувати такий стан можливо лише в умовах стаціонару.

З анамнезу, який встановлено як лікарем психіатром КЗОЗ "Бахмутська центральна районна лікарня"ОСОБА_7, так і комісією лікарів психіатрів КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська", ОСОБА_3 05 листопада 2017 року був доставлений спочатку у КЗОЗ "Бахмутська центральна районна лікарня", а потім до КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м.Словянська" бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі працівників поліції після його затримання на блок-посту у смт. Майорськ без перепустки, з відірваним листком від закордонного паспорту; він стверджував, що "іде у Росію богу помолитися», називав себе "сином божим", називав оточуючих "антихристами". Як зазначено в направленні на госпиталізацію від 05.11.2017 року, під час огляду просив вибачення перед богом за дії працівників блок-посту, які начебто його катували (а.с. 3, 5).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що 05 листопада 2017 року він їхав у місто Донецьк через КПВВ "Майорське" до своїх знайомих. Де вони мешкають у м.Донецьку та як їх звуть, пояснити суду не зміг.

Є загальновідомим фактом, що на підставі Указу Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію.

Згідно статті 1 Закону України від 20.03.2003 року № 638-IV "Про боротьбу з тероризмом"(в редакції Закону № 1313-VII від 05.06.2014 року) антитерористична операція - це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

Є загальновідомим фактом, що смт. Майорськ є прифронтовим населеним пунктом.

Цей населений пункт раніше належав до Микитівського району м. Горлівки, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Постановою Верховної Ради України № 1901-VIII від 21.02.2017 року "Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Горлівка та Бахмутського району Донецької області" район станції Майорська, зокрема, вулиці Сонячна, Заливна, Кільцева м. Горлівка, які перебували у так званій "сірій зоні", були передані до складу Бахмутського району Донецької області, інша частина міста контролюється незаконними збройними формуваннями.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2015 року № 38 "Деякі питання підвищення рівня національної безпеки України"на період проведення антитерористичної операції на територію таких міст і районів: м. Донецька і мм. Авдіївки, Артемівська (після перейменування Бахмут), Вугледара, Горлівки, Дзержинська, Дебальцевого, Докучаєвська, Селидового Донецької області; Артемівського (після перейменування Бахмутського), Волноваського, Володарського, Костянтинівського, Красноармійського, Мар'їнського, Ясинуватського районів Донецької області поширено дію частини третьої статті 22 Закону України "Про державний кордон України" та з10 лютого 2015 року на території зазначених міст і районів запроваджено прикордонний режим.

На виконання функцій і завдань уповноваженого суб'єкта боротьби з тероризмом, визначених Законом України № 638-IV від 20.03.2003 року "Про боротьбу з тероризмом", першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівником Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) видано наказ від 14.04.2017 № 222-ог "Про затвердження Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей».

Відповідно до п. 4.1 "Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей"(зі змінами та доповненнями від 26 червня 2017 № 437ог, від 31 липня 2017 № 525 ог, від 21 вересня 2017 № 696 ог), в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства) здійснюється через визначені дорожні коридори для переміщення осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, зокрема, через дорожній коридор "Горлівка-Бахмут" - КПВВ "Майорське".

Саме через цей дорожній коридор ОСОБА_3 мав намір перетнути лінію зіткнення, якою відповідно до п. 1.3 Тимчасового порядку є умовне розмежування між тимчасово неконтрольованою територією та контрольованою територією.

Є загальновідомим фактом, що визначення дорожніх коридорів повязано з замінуванням навколишньої території і порушення цих дорожніх коридорів є небезпечним для життя та здоровя.

Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію громадян України здійснюється за умови пред'явлення будь-якого документа, що посвідчують особу (відповідно до пп. 1 п. 2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року N 1147), дозволу фізичної особи (перепустка).

Відповідно до п. 1.3 зазначеного Тимчасового порядку:

дозвіл фізичній особі - рішення відповідного підрозділу з питань режиму та економічної діяльності на територіях прилеглих до смуги безпеки через лінію зіткнення про перетин фізичними особами лінії зіткнення в рамках діючих контрольних пунктів вїзду-виїзду, на підставі якого дані про особу вносяться до електронного реєстру;

контрольний пункт вїзду-виїзду (КПВВ) - спеціально виділена територія на автомобільному шляху з комплексом будівель, спеціальних, інженерних, фортифікаційних споруд і технічних засобів, де підрозділами, що здійснюють державний контроль, здійснюється контроль за переміщенням та пропуск на тимчасово неконтрольовану територію та з такої території осіб, транспортних засобів, товарів;

блокпост - загороджувальний пункт у визначеному місці (на ділянці місцевості, у споруді або їх комплексі) в районі проведення антитерористичної операції, призначений для контролю за рухом людей, транспортних засобів, перевірки в осіб документів, що посвідчують особу, особистого огляду осіб і огляду речей, що при них знаходяться, огляду транспортних засобів та речей, що ними перевозяться, з метою запобігання несанкціонованому проникненню осіб на тимчасово неконтрольовану територію, проникненню з тимчасово неконтрольованої території учасників не передбачених законом збройних (воєнізованих) формувань, а також ввезення (вивезення) до/з району проведення антитерористичної операції предметів і речовин, вилучених з цивільного обігу або обмежених в обігу; оборони сил та засобів, залучених до проведення антитерористичної операції від протиправних посягань з боку не передбачених законом збройних (воєнізованих) формувань.

Тобто, 05 листопада 2017 року ОСОБА_3 опинився в населеному пункті, який розташований на лінії зіткнення, та намагався потрапити на тимчасово неконтрольовану територію, яка є небезпечною для його життя та здоровя через те, що контролюється незаконними збройними формуваннями і намагання ОСОБА_3, який страждає на психічний розлад та не мав при собі паспортних документів, перетнути блок-пост так званої "ДНР", який контролюється незаконними військовими формуваннями, створювало для нього безпосередню небезпеку.

Як пояснила у судовому засіданні апеляційного суду лікар-психіатр ОСОБА_2, на час госпіталізації ОСОБА_3 був одягнутий у камуфляжну форму, мав неохайний вигляд, чим привертав до себе увагу оточуючих.

Крім того, небезпечним для нього було саме перебування на лінії зіткнення, навколишня територія щодо якої повністю, крім встановлених дорожніх коридорів, замінована, через що вихід на обочини дорожнього коридору (автодороги) категорично заборонений.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку, апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_3 на території Донецької області, де він був доставлений до лікаря-психіатра в ургентному порядку бригадою швидкої медичної допомоги, місця проживання не має, він є мешканцем м. Одеси. На території Донецької області він не має будь-яких родичів, яким він міг би бути переданий під контроль до вирішення питання щодо надання психіатричної допомоги у добровільному порядку та стабілізації стану його здоровя. При огляді ОСОБА_3 повідомив лікаря-психіатра лише про мати ОСОБА_8, яка мешкає у м. Одесі, тобто на значній відстані від району проведення антитерористичної операції, в якому опинився ОСОБА_3

Опинившись в небезпечній для життя та здоровя зоні, не маючи при собі належних паспортних документів, ОСОБА_3, який намагався перетнути лінію зіткнення та потрапити на територію, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, на якій діють незаконні збройні формування та не виключається можливість несанкціонованого відкриття вогню, обстрілу зі стрілецької зброї, артилерійських систем, у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу створював для себе безпосередньо небезпеку, чим і була обумовлена його госпіталізація до психіатричного закладу в примусовому порядку з метою унеможливлення завдання шкоди саме його життю та здоровю.

Як пояснила у судовому засіданні апеляційного суду лікар-психіатр ОСОБА_2, з покращенням стану здоровя ОСОБА_3 24 листопада 2017 року був виписаний з лікарні та продовжив лікування за місцем свого проживання.

ОСОБА_3 зазначене визнає, пояснивши, що після виписки з психіатричної лікарні м.Словянська він ще 10 днів проходив лікування у м. Одесі в приватній кліниці.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні у висновку комісії лікарів-психіатрів № 116/1 від 06.11.2017 року, ні в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено жодних суспільно небезпечних діянь ОСОБА_3 та відсутні посилання на докази такої суспільної небезпечної поведінки ОСОБА_3, що свідчить про неправомірне обмеження судом конституційного права ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість, не ґрунтуються на законі.

У висновку комісії лікарів-психіатрів № 116/1 від 06.11.2017 року в анамнезі зазначено про дії, які створювали небезпеку безпосередньо для ОСОБА_3

Відповідно до ст. 14 Закону України від 22.02.2000 року № 1489-III "Про психіатричну допомогу" підставою для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку є вчинення дій та виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, яка страждає на психічний розлад, чи оточуючих. В цій нормі закону не йдеться про вчинення саме суспільно небезпечних діянь.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 03.06.2005 року № 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", необхідно розмежовувати такі передбачені законодавством види примусової психіатричної допомоги і лікування, які застосовуються за рішенням суду:

а) примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізації до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом, що застосовуються до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини у стані осудності, але до постановлення вироку чи під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу (ст. 19 Закону N 1489-III, статті 19, 20, частини 1, 4 ст. 84, статті 92 - 95 Кримінального кодексу України);

б) примусове лікування, що здійснюється закладами охорони здоров'я чи медичними службами кримінально-виконавчих установ щодо осудних та обмежено осудних осіб, які вчинили злочини і мають хворобу, що становить небезпеку для здоров'я інших осіб (ст. 96 КК);

в) невідкладна примусова амбулаторна чи стаціонарна психіатрична допомога у психіатричних закладах, що надається особам, які за станом свого психічного здоров'я становлять небезпеку для себе або оточуючих, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена нормами КК (статті 12, 14, 16, 17 Закону N 1489-III).

КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Словянська" звернулася до суду з заявою про невідкладну примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу, як особі, яка за станом свого психічного здоров'я становить небезпеку для себе або оточуючих, але не вчинила жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена нормами Кримінального кодексу.

Тобто, доводи апеляційної скарги про те що суд неправомірно обмежив конституційне право ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість, оскільки він не вчиняв жодних суспільно небезпечних діянь, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд не задовольнив його клопотання про надання йому правової допомоги, чим порушив ст. 59 Конституції України та п. 5 принципу 18 додатку до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", також є необґрунтованими.

Апеляційним судом з пояснень учасників справи, які брали участь у судовому засіданні суду першої інстанції, зокрема, представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра, прокурора, встановлено, що таке клопотання ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялося. ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду також пояснив, що жодних пояснень в суді першої інстанції він не давав та будь-яких клопотань не заявляв.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції відповідно до ст. 281 ЦПК України (в редакції, яка діяла станом на 07.11.2017 року) брав участь прокурор, основна функція якого при розгляді цієї категорії справ полягає в захисті прав, свобод та інтересів осіб, щодо яких вирішується питання про надання їм психіатричної допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні суду відсутнє посилання та відповідно не враховані судом пояснення ОСОБА_3, який наполягав на відсутності підстав для його примусової госпіталізації, оскільки жодних суспільно небезпечних діянь він не вчиняв, не порушував громадського порядку, відносно нього відсутні будь-які дисциплінарні стягнення, протоколи та/або рішення судів про притягнення до адміністративної відповідальності, відсутні заяви громадян про скоєння ним проступків або правопорушень, що спричинили шкоду йому або оточуючим громадянам, не спростовують висновків суду першої інстанції.

В рішенні суду дійсно відсутне посилання на пояснення ОСОБА_3

Як пояснив ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду, він жодних пояснень в суді першої інстанції не давав.

Крім того, пояснення ОСОБА_3 відповідно до ст. 57 ЦПК України (в редакції, яка діяла станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення 07.11.2017 року) не є доказом у справі. Висновок суду щодо наявності підстав для госпіталізації ОСОБА_3 ґрунтується на висновку комісії лікарів психіатрів № 116/1 від 06 листопада 2017 року, який ОСОБА_3 та його представником відповідними доказами не спростований.

Відсутність в рішенні суду посилання на пояснення ОСОБА_3 відповідно до частини 3 ст. 376 ЦПК України (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який діє з 15.12.2017 року) не є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку наданим доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", для госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричного закладу в примусовому порядку була викликана станом його здоровя, який в умовах знаходження в небезпечній зоні військового конфлікту, створював безпосередню небезпеку для самого ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який діє з 15.12.2017 року) апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

27 грудня 2017 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3, в інтересах якого діяла адвокат ОСОБА_4, про відшкодування судових витрат, в якій ОСОБА_3 просить стягнути з заявника - Комунальної лікувально-профілактичної установи ''Обласна психіатрична лікарня м.Слов'янська'' на його користь судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката у цій цивільній справі, у розмірі 7 500 грн., з яких 4 500 грн. за підготовку та предявлення апеляційної скарги та 3 000 грн. за представництво інтересів в суді у судових засіданнях 20 та 28 грудня 2017 року (а.с. 118 127).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є судовими витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, підстави для відшкодування йому витрат, повязаних з наданням правничої допомоги адвокатом, відсутні. У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 7 500 грн. необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 243/9826/17 за заявою Комунальної лікувально-профілактичної установи ''Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська'' про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку (головуючий суддя Пронін С.Г., присяжні ОСОБА_5, ОСОБА_6І.) залишити без змін.

У задоволенні заяви ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4, про відшкодування судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 7 500 грн. відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: І.О. Дундар

ОСОБА_9

Повне судове рішення складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха