Справа № 438/622/17
Номер провадження 2/438/408/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 серпня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальник відділу освіти Бориславської міської ради Качмарчик Елли Зенонівни про визнання незаконним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

14 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальник відділу освіти Бориславської міської ради Качмарчик Елли Зенонівни про визнання незаконним та скасування наказу №01-06/74-к від 22.06.2017 року «Про переведення ОСОБА_1.» та поновлення на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4.

Ухвалою суду від 26 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області, третя особа на стороні відповідача начальник відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області Качмарчик Елла Зенонівна про визнання незаконним наказу та про поновлення на посаді залишено без розгляду в частині позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів №4, відповідно до заявленого клопотання позивачем у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14 червня 2012 року працює на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4. Наказом №01-06/74-к від 22.06.2017 року «Про переведення ОСОБА_1.» позивача переведено, за згодою, на посаду вчителя зарубіжної літератури ЗОШ 1-ІІІ ступенів №4, з 01 вересня 2017 року відповідно до ст.32 КЗпП України. Вважає, оспорюваний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню судом, оскільки раніш подану заяву від 03 травня 2017 року про перевід відкликав 23 червня 2017 року, що свідчить про відсутність згоди позивача на укладення нового трудового договору, дата переведення не настала і позивач не приступив до роботи за новою посадою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім цього пояснив, що ним подана заява від 03 травня 2017 року, якою була висловлена згода на переведення на посаду вчителя під тиском адміністрації та за умови надання йому 18 годин зарубіжної літератури. Проте, коли зранку 23 червня 2017 року подав заяву про відкликання своєї заяви від 03 травня 2017 року, відповідач довів до нього оспорюваний наказ від 22 червня 2017 року.

Просить позов задоволити.

Представник відповідача відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, надіславши в суд клопотання про розгляд даної справи без участі представника відділу освіти та начальника відділу освіти (третьої особи), оскільки відповідно до наказу відділу освіти від 03.07.2017 року №01-06/84-к та розпорядження міського голови від 04.07.2017 року №111 вони перебувають у щорічній основній відпустці.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи, характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до положень ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку від вільно обирає або на яку він вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.21 КЗпП України при прийнятті на роботу сторони за взаємною згодою визначають зміст трудової функції працівника. В подальшому будь-які зміни допускаються лише в межах та в порядку передбаченому законодавством.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 червня 2012 року працює на посаді директора Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4. Крім цього, за сумісництвом працює на посаді вчителя зарубіжної літератури Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 з неповним тижневим навантаженням.

Наказом №01-06/74-к від 22.06.2017 року «Про переведення ОСОБА_1.» позивача переведено, за згодою, на посаду вчителя зарубіжної літератури 1-ІІІ ступенів №4, з 01 вересня 2017 року відповідно до ст.32 КЗпП України.

Із вказаним наказом позивач ознайомився 23 червня 2017 року та зазначив, що з таким переведенням не погоджується, так як заяву відкликав.

Підставою для переведення позивача на посаду вчителя зарубіжної літератури 1-ІІІ ступенів №4 передувала згода останнього, викладена у заяві від 03 травня 2017 року, яку позивач відкликав.

Виходячи із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.31 постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст.32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника.

Далі, як зазначено у п.12 вищезгаданої постанови працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП).

Враховуючи вищенаведене, враховуючи що на момент доведення до позивача наказу №01-06/74-к від 22.06.2017 року «Про переведення ОСОБА_1.» 23 червня 2017 року, позивач ОСОБА_1 відкликав згоду на переведення, на його місце не була запрошена інша особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП), суд приходить до висновку, що таке переведення є незаконним.

Разом з тим, суд, як і будь-який інший орган по розгляду трудових спорів, не має адміністративних повноважень, тому він не може скасовувати накази. Відповідно, позовні вимоги в частині скасування вищезгаданого спірного наказу не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача слід стягнути на користь держави 460 гривень 00 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61 ч.3, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області №01-06/74-к від 22.06.2017 року «Про переведення ОСОБА_1.»

В решті позову відмовити.

Стягнути відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь держави 460 гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш