Справа № 189/1475/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покровське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 89659,65 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.04.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що відповідно до п. п. 2.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

На думку позивача відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

При цьому позивач посилається на ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач надав кредит, а позичальник зобов'язаний відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії.

У порушення статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України відповідач, на думку позивача, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

Станом на 30.06.2017 року за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість у розмірі 896595 грн., яка складається з наступного: 8286,84 грн. - заборгованість за кредитом, 73328,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3299,04 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф 500,00 грн - фіксована частина, 4245,70 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач надав суду письмову заяву розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не пояснила, заяв та клопотань від неї не надходило.

Згідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області відповідач зареєстрований за адресою: вул. радянська, 17 с. Андріївка Покровського району Дніпропетровської області.

Позивачка була неодноразово повідомлена повістками про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи; відповідно до поштового конверту, поверненого на адресу суду з поміткою «адресат вибув», відповідач за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 130 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Позивач надав до суду копію номеру газети «Вісті Придніпров'я» від 21.12.2017 року №99(1898) з оголошенням про виклик відповідачки до суду (а. с. 73).

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку з неявкою всіх учасників справи.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд встановив, що 24.04.2012 року відповідачка звернулася до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 6).

Відповідно до договору позивач надав позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору - 9200,00 грн., базова процента ставка по кредиту - 3% щомісячно на залишок кредиту (а. с. 7).

Також в тексті даної заяви зазначено, що підписант ознайомився та згоден згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Таким чином, судом установлено, що ОСОБА_1 фактично уклала з позивачем договір приєднання.

У відповідності до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Суд також встановив, що згідно умов укладеного кредитного договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

Як витікає із розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а. с. 4-5), за період з 07.02.2013 року по 30.06.2017 року, в період до 31.07.2014 року відповідачка сплачувала кредит і не мала заборгованості за процентами.

Станом на 31.07.2014 року, згідно розрахунку, графа 12 «загальна сума заборгованості за процентами» заборгованість за процентами склала 981,53 грн.

Станом на 31.07.2014 року заборгованість за тілом кредиту складала 8286,84 грн. (а. с. 4 на звороті, графа 3 «сальдо поточної заборгованості за кредитом».

З цього часу заборгованість відповідачем деякий час ще частково сплачувалася, внаслідок чого тіло несплаченого кредиту складало за періоди: з 31.07.2014 року по 29.09.2014 року - 8286,84 грн., з 30.09.2014 року по 30.10.2014 року - 8092,69 грн., з 31.10.2014 року по 30.06.2017 року - 7941,29 грн.

Таким чином, тіло несплаченого кредиту на день подання позову до суду складає 7941,29 грн. згідно розрахунку заборгованості, графа 3 «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» (а. с. 4-5).

Згідно цього, наданого позивачем розрахунку, процентна ставка (поточна і прострочена), графа 6,7 розрахунку заборгованості (а. с. 4-5) за період з 31.07.2014 року по 31.08.2014 року складала 30% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,8% річних, з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року - 43,2 % річних.

Таким чином, заборгованість за відсотками рахується судом з 31.07.2014 року (з часу, коди відповідач не в повній мірі почав сплачувати за кредитом) по 31.08.2014 року за ставкою 30% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - за ставкою 34,8 %, з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року - за ставкою 43,2 % річних.

Згідно формули нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою», 30%/360 банківських днів складає 0,083% за один день; 34,8% /360 днів дорівнює 0,096% в день; 43,2%/360 днів = 0,12% в день.

Суд дійшов висновку, що позивач надав невірний розрахунок тіла та відсотків за користування.

Суд виходить з наступного розрахунку заборгованості, використовуючи розрахунок позивача (а. с. 4-5):

1) заборгованість станом на 31.07.2014 року за процентами - 981,53 грн.;

2) за період з 01.08.2014 року по 30.08.2014 року, 28 днів прострочки (згідно кількості днів в розрахунку), тіло кредиту - 8286,84 грн., ставка 30% річних, 0,083% в день, 8286,84 грн. х 0,083% = 6,87 грн. в день, 6,87 грн. х 28 днів = 192,36 грн.;

2) за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, 29 днів прострочки (згідно кількості днів в розрахунку), тіло кредиту - 8286,84 грн., ставка 34,8% річних, 0,096% в день, 8286,84 грн. х 0,096% = 7,95 грн. в день, х 29 днів = 230,55 грн.;

3) за період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року , 31 днів прострочки (згідно розрахунку заборгованості), тіло кредиту - 8092,69 грн., ставка 34,8% річних, 0,096% в день, 8092,69 грн. х 0,096%=7,76 грн. в день, х 31 днів = 240,56 грн.;

4) за період з 01.11.2014 року по 31.03.2015 року, тіло кредиту - 7941,29 грн., 151 днів прострочки (згідно кількості днів в розрахунку), ставка 34,8% річних, 0,096% в день, 7941,29 грн. х 0,096% = 7,62 грн. в день, 7,62 х 151 = 1150,62 грн.;

5) за період з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року, тіло кредиту - 7941,29 грн., 819 днів прострочки (згідно кількості днів в розрахунку), ставка 43,2% річних, 0,12% в день, 7941,29 грн. х 0,12% = 9,52 грн. в день, 9,52 грн. х 819 = 7796,88 грн.

Отже, сума процентів за користування кредитом складає 981,53+192,36+230,55+240,56+1150,62+7796,88 = 10592,5 грн.

Щодо суми пені.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за пенею складає 3299,04 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф 500,00 грн - фіксована частина, 4245,70 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Тому суд приходить до висновку, що з позивача слід стягнути штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 3299,04 грн.

З огляду на викладене, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 24.04.2012 року складає 7941,29 грн. (тіло), 10592,5 грн. - заборгованість за процентами, 3299,04 грн. - пеня, разом - 21832,83 грн.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 389,61 грн. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 250,00 (двісті п'ятдесят) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором б/н від 24.04.2012 року в сумі 21832,83 грн., з яких 7941,29 грн. - заборгованість за кредитом, 10592,5 грн. - заборгованість за процентами, 3299,04 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі (судовий збір) в сумі 389,61 грн. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача в сумі 250,00 (двісті п'ятдесят) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до пп.15.5 пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу в редакції від 03.10.2017 року рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області або безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Чорна