Провадження №22-ц/772/3232/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин І. А.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокуСправа № 147/228/17м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Шемети Т.М., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Тростянецької селищної ради Вінницької області, за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_5, третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_5 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року (ухвалене о 15 год 12 хв., суддя Волошин І.А.)

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, який мотивований тим, що вона та відповідач ОСОБА_3 є власниками сусідніх земельних ділянок на яких розміщені будинки, які також є власністю сторін. Прохід та проїзд до її будинку відбувався по земельній ділянці відповідача, а тому вважає приватизацію ним земельної ділянки незаконною, оскільки були порушені її права землекористувача, в звязку з чим просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Судом першої інстанції було встановлено та не оспорювалось сторонами, що рішенням виконкому Тростянецької селищної ради №16 від 27.02.1992 року по заяві ОСОБА_7 з її присадибної ділянки ОСОБА_5 виділено 0,05га для будівництва житлового будинку.

31.03.1992 року ОСОБА_5 отримала паспорт на забудову, районним архітектором виготовлений проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08.08.2008 року земельна ділянка площею 0,0537га розташована в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку належить ОСОБА_5.

В подальшому ОСОБА_5 відповідно до договору дарування жилого будинку від 31.10.2008 року подарувала житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_2, а 03.07.2009 року подарувала і земельну ділянку.

Також суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 за договором дарування від 08.09.2006 року серії НОМЕР_2 подарувала належний їй житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3

10.12.2015 року рішенням 2 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області №27 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) по складанню правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 загальною площею 0,1162га, яка розташована в АДРЕСА_1(кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3). Передано у власність дану земельну ділянку ОСОБА_3

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності земельна ділянка площею 0,1162га в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності.

Таким чином, сторони по справі є землекористувачами сусідніх земельних ділянок, які були приватизовані у 2008, 2015 роках, проте позивач заперечує права ОСОБА_3 на його земельну ділянку у звязку з користуванням проходом та проїздом по цій території, який фактично склався роками.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про його безпідставність та недоведеність.

Зокрема, судом враховано, що позивач достовірно знала про приватизацію своєї ділянки відповідачем, про складання відповідної документації, яка передує приватизації і з цього приводу ОСОБА_2 зверталась до голови селищної ради ОСОБА_9 з заявами про можливість залишити проїзд до її земельної ділянки в спільному користуванні, виключивши її з земель наданих в приватизацію ОСОБА_3 (заяви датовані 18.08.2015, 25.08.2015, 27.05.2015, 11.09.2015), а 08.08.2015 року зверталась до Тростянецької селищної ради із скаргою про спільне користування заїздом до її житлового будинку. На що Тростянецькою селищною радою неодноразово їй було надано відповідь , що оскільки договором дарування від 08.09.2006 року житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_3 таким чином разом з правом власності йому перейшло право користування земельною ділянкою, призначеною для її обслуговування відповідно до ст.120 ЗК України.

Крім того з наданих позивачу роз'яснень - відповідей за 2015-2016 роки Тростянецькою селищною радою неодноразово вказувалось про можливість укладення земельного сервітуту між власниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак жодних дій по вчиненню даного правочину позивачем не вчинялось.

Судом також встановлено, що в досудовому порядку сторони не вирішували земельний спір, зокрема не розглядалось питання між сторонами про укладення договору сервітуту, проект якого наявний в технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_3

З огляду на встановлені судом обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що відповідачем Тростянецькою селищною радою права власника позивача ОСОБА_2 щодо земельної ділянки, яка належить їй на праві власності площею 0,0537га та правами ОСОБА_3 як власника суміжної земельної ділянки не порушені.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в частині недоведеності вимог позову. Зокрема, з обставин справи вбачається, що позивачем документально не підтверджено будь-якої належності їй частини земельної ділянки відповідача або прав на таку частину, що виникли у неї або її матері раніше.

Щодо обраного позивачем способу захисту, колегія суддів вважає, що визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку може бути способом захисту порушеного права, проте в такій справі суд має встановити правовідносини сторін земельного спору, в чому полягає порушене право позивача (наприклад накладення земельних ділянок, конфігурації межі тощо), і на підставі встановленого, надати оцінку відповідному рішенню органу місцевого самоврядування, яким передана земельна ділянка у власність саме в такому розмірі. Як правило разом з такими вимогами земельного спору позивачем ставиться питання і скасування або визнання недійсним документа, що посвідчує право на земельну ділянку (державний акт, свідоцтво про право власності).

Позивач вважає, що саме свідоцтво про право власності незаконно видане відповідачу, проте такі вимоги позову жодним чином не доводить належними та допустимими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, і звертає увагу, що фактично між сторонами виник спір, щодо можливості проходу та проїзду позивачем по земельній ділянці відповідача (сервітуту), і в разі його не врегулювання договірним шляхом, позивач не позбавлена права на звернення до суду, використовуючи при цьому належний виниклим між сторонами правовідносинам спосіб захисту.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи в своїй більшості є безпідставними.

Зокрема, колегія суддів не погоджується що до позивача з набуттям прав на будинок перейшли права проїзду по сусідній земельній ділянці, оскільки такого юридично встановленого права не мала і її мати - колишній власник будинку та земельної ділянки на якій він розміщений.

Доводи скарг, щодо невирішеного земельного спору органом місцевого самоврядування також не можуть бути належним аргументом щодо законності приватизації своєї земельної ділянки сусідом позивачки.

Інші доводи апеляційних скарг не мають суттєвого значення для вирішення справи, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судомпершої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, в зв'язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року у даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев