АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2031/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 32 Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В. , Анкудінові О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» - Н.І. Каплі на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ДП «Корсунь-Шевченківського лісового господарства» про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

19 червня 2017 року позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ДП «Корсунь- Шевченківського лісового господарства», посилаючись на те, що 05 серпня 2016 року близько 08 години їхній син ОСОБА_10, працюючи лісорубом на ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», отримав наряд на роботу до Кумейківського лісництва та у складі бригади направився на ділянку кварталу № 65 відділ № 5 для виконання робіт по проведенню суцільної санітарної рубки. Під час виконання робіт, а саме проведення валки лісу на пасіці № 1, близько 12 години, стовбур дерева вдарив ОСОБА_10, якого після цього машиною швидкої допомоги було доставлено до Корсунь - Шевченківської ЦРЛ, де він через деякий час помер.

Позивачі посилаються, що внаслідок смерті сина їм - батькам, завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вони втратили рідного сина, з яким проживали та на утриманні якого були. Смерть сина змусила позивачів корінним чином змінити їх життя, оскільки після загибелі сина вони змушені самостійно облаштовувати свій побут, їм завдано глибоких моральних страждань з огляду на незворотні негативні наслідки, що настали внаслідок смерті їх сина. Тому позивачі просили суд стягнути з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 200000 грн. моральної шкоди на кожного без утримання податку з доходу фізичної особи.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 100 000 грн. моральної шкоди кожному.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Стягнуто з ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» на користь держави судовий збір у розмірі 3 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ДП «Корсунь-Шевченківського лісового господарства» - Н.І. Капля, оскаржила рішення в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що дане рішення не є обгрунтованим та законним, при прийнятті рішення не дотримано норм матеріального та процессуального права, об`єктивно та всебічно не досліджено всі наявні докази у справі. Апелянт просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди позивачам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, принципів розумності і справедливості, враховуючи характер та ступінь заподіяної моральної шкоди, втрати сина позивачами , глибину фізичних та душевних страждань позивачів та, що ці страждання є довічними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_10, працював лісорубом на ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», що підтверджується даними копії трудової книжки (а. с. 66).

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_10, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками його є ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

05 серпня 2016 року їхній син ОСОБА_10 отримав наряд на роботу до Кумеківського лісництва та у складі бригади направився на ділянку кварталу № 65 відділу № 5 для виконання робіт по проведенню суцільної санітарної рубки. Під час виконання робіт, а саме проведення валки лісу на пасіці № 1, близько 12 години, стовбур дерева вдарив ОСОБА_10, якого після цього машиною швидкої допомоги було доставлено до Корсунь-Шевченківського ЦРЛ, де ОСОБА_10 через деякий час помер.

За правилами ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно висновку Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи № 01-1-06/502 від 9 вересня 2016 року причиною смерті лісоруба ОСОБА_10 є сполучена травма тулуба та кінцівок внаслідок удару падаючим предметом.

Згідно висновку експерта судово-медичної токсикологічної експертизи крові № 645 від 16 серпня 2016 року у ОСОБА_10 виявлено 0, 37 проміле етилового спирту. Така концентрація етилового спирту має незначний вплив на організм живої особи (а.с.12).

Згідно даних акту форми Н-1 про нещасний випадок на підприємстві, пов`язаний з виробництвом від 19 вересня 2016 року, нещасний випадок, який стався із сином позивачів 05 серпня 2016 року, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Із висновку службового розслідування та вищезазначеного акту вбачається, що нещасний випадок на виробництві, під час якого загинув ОСОБА_10, стався внаслідок порушення технологічного процесу та невиконання вимог інструкції з охорони праці наступними особами, а саме: загиблий лісоруб ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_10 не визначив правильний напрямок безпечного звалювання дерева (не у бік нахилу дерева та розвитку крони) та, не слідкуючи за падаючим деревом, яке зрізувалось, здійснив відхід в небезпечне місце (не під кутом 45-60 град, до напрямку протилежного напрямку звалювання дерева), чим порушив вимоги п. 15.3.14, п. 15.3.45 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року N119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року № 1084/11364 ; - вимоги п. 3.8.13 « Інструкції з охорони праці № 1 При вальці дерев на суцільних та вибіркових рубках з переміщенням бензопил типу Штиль, Хюскварна , Мотор Січ, Урал, Дружба»; - вимоги п. 3.17 «Інструкції з охорони праці № 8 для вальника лісу і лісоруба», затвердженої наказом директора ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» № 263 від 17 лютого 2015 року;

майстер лісу ДП «Корсунь- Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_11 не проконтролював належним чином дотримання лісорубом ОСОБА_10 вимог безпеки при проведенні валки дерев, чим порушив вимоги п. 6.10 «Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року № 119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року № 1084/11364,

- вимоги п. 6 розділу VІ «Посадової інструкції майстра лісу ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», затвердженої директором ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» 02 лютого 2015 року;

лісничий Кумейківського лісництва ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_12 при розробці карти № 106 технологічного процесу розробки не вказав нормативні акти та інші документи, вимоги яких обов'язкові для виконання бригадою (ланкою) у доповнення до вимог карти, при складанні акту готовності лісосіки до розроблення не вказав підписи особи, що підтверджує виконання підготовчих робіт, не здійснював належний контроль за додержанням працюючими правил і норм охорони праці, чим порушив вимоги додатку 3 до підпункту 15.1.5, п. 15.1.6 «Правил охорони праці працівників лісового господарства та лісової промисловості» НПАОП 02.0-1.04-05, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 13 липня 2005 року № 119, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2005 року № 1084/11364,

- вимоги п. 25 розділу II, п. 8 розділу VI «Посадової інструкції лісничого ДП «Корсунь Шевченківське лісове господарство», затвердженої директором ДП «Корсунь Шевченківське лісове господарство» 02 лютого 2015 року.

На підставі висновку комісії, нещасний випадок, що стався з лісорубом ДП «Корсунь - Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_10, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом відповідно пункту 15, абзацу 1, 2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві»

Згідно довідки виконавчого комітету Яснозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 2266 від 31 серпня 2016 року до складу сім`ї позивачів ОСОБА_8 входив син, що загинув ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10 1971 року народження, на утриманні якого знаходилися його батьки - пенсіонери та вели спільне господарство (а.с.21).

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою, що до неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Таким чином, факт спільного проживання батьків із сином на час його смерті не є обов'язковим для відшкодування моральної шкоди, тому посилання відповідача - апелянта на те, що ОСОБА_10 проживав окремо від батьків, не є підставою для відмови у стягненні чи зменшенні розміру моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов правильного висновку стосовно того, що між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його батькам є прямий причинний зв`язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно визначення розміру моральної шкоди. Суд врахував глибину фізичних та душевних страждань позивачів, яка полягає у тому, що вони втратили свого сина. У зв`язку зі смертю сина залишилися без матеріальної підтримки та позбавлені сина до кінця свого життя.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта є безпідставними, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, і не спростовують обґрунтованих висновків суду, який частково задовольнив позовні вимоги, стягнувши по 100000 гривень моральної шкоди батькові та матері ОСОБА_10 в зв'язку з його смертю, яка настала під час виконання трудових обов'язків у відповідача у зв'язку з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, судом першої інстанції належно обґрунтовано й вмотивовано розмір такого морального відшкодування, з урахування засад розумності, виваженості та справедливості й конкретних обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи викладені обставини, та оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, ухваливши рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_9. Тому доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Статтею 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України, яка передбачає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному дослідженні обставин, що мають значення для справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються висновками суду, доводам сторін, дана належна оцінка, тому посилання апелянта на вказані в апеляційній скарзі обставини не впливають на правильність обгрунтованого рішення суду.

Інших доводів, які б слугували підставою для задоволення апеляційною скарги, та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про зменшення розміру стягнення моральної шкоди, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» - Н.І. Каплі - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ДП «Корсунь-Шевченківського лісового господарства» про стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :