У Х В А Л А

30.10.2017 Справа №607/13376/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Базана Л.Т.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Обґрунтовує подання тим, в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області знаходиться виконавче провадження №49333631 з виконання виконавчого листа №1915/13013/2012 виданого 08.04.2013 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ " Приват Банк " заборгованості за кредитним договором у розмірі 103569,45 грн., 1035,69 грн. судового збору. Боржником ОСОБА_3 рішення суду в добровільному порядку не виконане, у звязку із чим просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду.

В судове засідання старший державний виконавець Савчук А.О. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини.

На виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області знаходиться виконавче провадження №49333631 з виконання виконавчого листа №1915/13013/2012 виданого 08.04.2013 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ " Приват Банк " заборгованості за кредитним договором у розмірі 103569,45 грн., 1035,69 грн. судового збору.

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" 16.11.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано надати підтверджуючі документи про оплату боргу до 23.11.2015 року, при невиконанні рішення в добровільний термі виконати в примусовому порядку. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_3, дата народження 31.12.1965, РНОКПП НОМЕР_1.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №91640436 від 11.07.2017 майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Згідно відповіді МВС України Регіональний сервісний центр в ТО боржнику на праві власності належить рухоме майно, а саме: FIAT 280, 1995 р.в., ДНЗ В2632ТІ; саморобний ТЗ, 1900 р.в., ДН 33342ТЕ; PEUGET 230, 1996 р.в., ДНЗ ВО2260АР; луаз 969м, 1981 р.в., ДНЗ ВО4066АТ.

Відповідно, 19.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та направлено сторонам до відому та виконання.

В подальшому, 19.08.2017 року на адресу боржника надіслано постанову про розшук майна, однак останній не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

23.10.2017 державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, проте на стукіт та дзвінки у двері ніхто не відреагував, про що складений ат державного виконавця, тому боржнику залишено виклик державного виконавця з метою явки до державного виконавця для надання декларації про доходи, підтверджуючих документів про сплату боргу, в разі відсутності сплати заборгованості за рішенням суду надання пояснень з вище зазначених питань, однак 27.10.2017 року ОСОБА_3 з не відомих причин не з'явився.

ОСОБА_3 згідно відповідей ДФС, УПФ від 18.07.2017 року, 19.08.2017 року та 11.09.2017 року доходу та пенсії не отримує, рахунки в банках та банківських установах відсутні.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Подання старшого державного виконавця не відповідає формі та змісту Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, оскільки відсутнє в матеріалах справи повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду відносно нього.

Крім цього, до матеріалів подання, старшим державним виконавцем Савчук А.О. не долучено докази надсилання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання ним її, що є порушенням ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у матеріалах долучених до подання, відсутні будь-які докази надсилання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання ним її.

Старшим державним виконавцем не долучено відомостей про місце фактичного проживання (перебування) боржника ОСОБА_3

В матеріалах подання відсутні докази, які б підтверджували факт ухилення від виконання зобовязань ОСОБА_4

Окрім цього, відповідно до матеріалів подання виконавчі дії старшим державним виконавцем здійснювались лише на протязі 2017 року, однак крім акту від 23.10.2017 року будь-яких відомостей про здійснення ним виконавчих дій суду не надано, а саме чи здійснювались виконавчі дії виконавцем на протязі 2015-2016 років, та не встановлено яким чином боржник ухиляється від виконання рішення суду, оскільки наявність лише самої заборгованості за рішенням суду не є свідченням умисного ухилення його від виконання.

Також, в поданні та матеріалах долучених до нього, відсутні відомості про наявність у ОСОБА_3 паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань судом не встановлений та поданням і матеріалами долученими до нього старшого державного виконавця не доведений.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, внесено без належного обґрунтування, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 209, 210, п. 24-1 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 377-1 ЦПК України, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5