Справа № 461/280/17 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/3456/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника відповідача(апелянта) ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 07.10.2015 року укладено кредитний договір №L01/188/38920. У звязку із порушенням строків сплати суми кредиту, банком було надіслано на його адресу вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань. Разом з тим, 23.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис №1549. зазначає, що вказаний вище виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, згідно довідки рахунку, що була додана банком до вимоги від 20.09.2016 року загальна сума боргу становить 25 848,96 грн., проте, виконавчий напис вчинений на суму 27 148,96 грн., а відтак не відповідає сумі зазначеній у довідці. За наведених підстав, просив суд визнати виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №1549 від 23.11.2016 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 №5486, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 23.11.2016 року зареєстрований в реєстрі за номером 1549 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив відповідач ПАТ «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, рішення є незаконним, та таким, що ухвалене з неправильним зясуванням обставин, які мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу суду на те, що не погоджуються із висновком суду першої інстанції про те, що з'ясування питання безспірності з боржником не ґрунтується на вимогах закону, оскільки сума заборгованості обчислюється виходячи з умов кредитного договору а саме: п. 1.3, 1.4, та 3.3.1. проценти за користування кредитом, плата за обслуговування кредиту та пеня, на які погодився Позивач уклавши даний кредитний Договір. ОСОБА_6 України «Про Нотаріат», ні Порядок вчинення нотаріальних дій не передбачає обовязку для нотаріуса перед вчиненням виконавчого напису зясовувати чи узгоджувати його з боржником, оскільки в основу розмежування понять «спірної» та «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення боржника до предявленої вимоги, а обєктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. Окрім того, суд в оскаржуваному рішенні посилався на недіючу Інструкцію про вчинення нотаріальних дій, чим порушив принцип законності і обґрунтованості судового рішення, так дане правовідносини регулюються Порядком вчинення нотаріальних дій, а не Інструкцією. Також суд в своєму рішенні зазначив, що строк виконання зобовязань за кредитним договором не настав, однак згідно графіку щомісячних платежів до договору № L01.188.38920 від 07.10.2015 року 07 числа кожного місяця боржником повинні сплачуватись чергові платежі на погашення кредитної заборгованості в розмірі 647,73 грн., а відтак боржник увійшов у прострочку вже у перший місяць після укладення кредитного договору (07.10.2015 р). Сума боргу ОСОБА_3 а період з 07.01.2016 р. по 20.09.2016 р. становила 25848,96 грн. Виходячи з наведеного 23.11.2016 р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис нотаріуса на суму 25848,96 грн. за вказаний період у відповідності до договору та з дотриманням усіх вимог закону. Враховуючи наведене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача(апелянта) ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення даним вимогам закону не відповідає.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, зокрема не було зясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було зясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Крім того, нотаріусом не було взято до уваги, що за умовами кредитного договору строк виконання зобовязання не настав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

07 жовтня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір номер L01/188/38920 у розмірі 17918 грн. строком на 62 місяці на поточні потреби (а.с.14-17).

У звязку з порушенням ОСОБА_3 умов договору 20.09.2016 року банк звернувся до відповідача із письмовою вимогою про усунення порушення кредитних зобовязань (а.с.18).

З огляду на те, що ОСОБА_3 не сплачено добровільно суму заборгованості за кредитним договором, 23.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за заявою ПАТ «Ідея Банк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1549, про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №L01.188.38920 від 07 жовтня 2015 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3, строк платежу за яким настав 07.12.2015 року (а.с.33).

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, даний перелік встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Вказаний перелік містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 постанови КМУ "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов"язання.

Відповідно до п.1.1. Розділу 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 року №296/5 (далі -Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно з п.1.2. Розділу 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2.1. Розділу 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п.3.1. Розділу 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Матеріалами справи стверджується, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису в підтвердження наявності заборгованості подано:

●вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань від 20.09.2016 року(а.с.18);

●довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № L01.188.38920 від року, станом на 20.09.2016 року(а.с.19);

●виписку по рахунку боржника станом на 24.10.2016 року(а.с.20);

●детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № L01.188.38920 від 07/10/2015 року станом на 23.11.2016 року;

●реєстр відправлень ДП «УКРПОШТА», що підтверджує направлення поштового відправлення на адресу Позивача вимоги про усунення порушення кредитних зобовязань від 20.09.2016р., опис вкладення та фіскальний чек ДП «Укрпошта» про оплату відправлення і повідомлення про вручення цінного листа;

●заяву про вчинення виконавчого напису від 24.10.2016 року(а.с.30-31);

●довідку про ненадходження платежів станом на 24.10.2016 року(а.с.32);

●оригінал кредитного договору № БОЇ.188.38920 від 07.10.2015 року.

З наведеного слідує, що для вчинення виконавчого напису нотаріусом останньому подано належно оформлену заяву та визначені законодавством документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

Сума заборгованості боржника обчислюється виходячи з умов кредитного договору, а саме п.1.3,1.4, та 3.3.1. проценти за користування кредитом, плата за обслуговування кредиту та пеня, на які погодився Позивач уклавши даний кредитний Договір.

Зазначених обставин та вимог закону суд першої інстанції не врахував, та помилково дійшов до висновку про порушення нотаріусом вимог закону при вчиненні виконавчого напису.

Доказів того, що банком неправильно розраховано кредитну заборгованість, позивачем суду не надано, не містять таких доказів і матеріали справи.

Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу подано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобовязань, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи позивача щодо заперечення безпірності боргу є безпідставними, оскільки безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює прав та обовязків учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у повідомленні не свідчить про наявність спору.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України у справі № 6-158цс15 від 20 травня 2015р..

Згідно з п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

А відтак, оскільки виконавчий напис нотаріусом вчинено з дотриманням положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 704 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8