АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/8666/15-ц 22-ц/774/1616/К/17
Справа № 182/8666/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1616/К/17 суддя Рунчева О.В.
Категорія № 20 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Видрик А.А.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади в особі Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, територіальної громади в особі Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Леніна, буд. 59 с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2011 року р/н 1-1811, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

В серпні 2012 року позивач домовилась з ОСОБА_5 про купівлю - продаж житлового будинку, який належав їй на праві особистої приватної власності, що розташований за адресою: вул. Леніна, буд. 59 в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, а вона купила зазначений будинок за 10 000 (десять тисяч) грн. з подальшим викупом.

Після укладання угоди купівлі-продажу нею житлового будинку, ОСОБА_5 передала їй ключі від будинку, всі правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, після чого позивач завезла туди свої речі.

Також у вказаному житловому будинку 06.09.2012 року були зареєстровані її донька - ОСОБА_7 та онука ОСОБА_8, які мешкають у будинку по теперішній час. В будинку після вселення нею було проведено ремонтно - оздоблювальні роботи, встановлений новий паркан.

ОСОБА_5 пообіцяла їй оформити їхню угоду в нотаріальній конторі, як тільки вона оформить приватизацію земельної ділянки.

Оформленням приватизації земельної ділянки площею 0,1733 га, яка розташована за адресою: вул. Леніна, буд. 59 с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 доручила їй, так як не хотіла цим займатися та надала на її ім'я довіреність від 03 березня 2014 року, яка посвідчена секретарем Покровської сільської ради ОСОБА_9

Свідоцтво про право власності на земельну ділянку на ОСОБА_5 було видано Реєстраційною службою Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 09.04.2014 року ОСОБА_3 САК № 431541.

26 листопада 2014 року позивач виплатила останню частину коштів за будинок і в підтвердження укладеної угоди про купівлю-продаж житлового будинку ОСОБА_5 була видана їй розписка про отримання грошей в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень за продаж будинку, який розташований за адресою: вул. Леніна, буд. 59 с. Покровське Нікопольського району, яка була завірена 26.11.2014 року секретарем Покровської сільської ради ОСОБА_9

Нею також була надана ОСОБА_5 розписка про надання їй грошей в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, за купівлю її будинку, який розташований за адресою: вул. Леніна, буд. 59 с. Покровське Нікопольського району, яка також була завірена 26.11.2014 року секретарем Покровської сільської ради ОСОБА_9

ОСОБА_5 пообіцяла оформити угоду у нотаріальній конторі у найближчий час.

Однак 08 квітня 2015 року ОСОБА_5 раптово померла.

Коли вона звернулася до державного реєстратора для реєстрації права власності, то отримала відмову у такій реєстрації, у звязку з тим, що спірний договір купілі-продажу не посвідчений нотаріально. Для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутися до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Після уточнення позовних вимог позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26 листопада 2014 року, укладений між нею та ОСОБА_5. Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул.Леніна, буд. 59 с. Покровське Нікопольського району, який складається з: літ. А. - житловий будинок, загальною площею 80,2 кв.м, житловою площею 38 кв.м; літ.Б. - літня кухня; літ. В. -сарай; літ.Г - сарай; літ. Д - сарай; літ. Е - підвал; літ. Ж- фундамент під сарай; літ. И - сарай № 1,1- споруди, без урахування самочинного будівництва.

Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,1733 га, що розташована за адресою: вул. Леніна, буд. 59 с. Покровське Покровської сільської ради Нікопольський району Дніпропетровської області, кадастровий номер :06:030:0012, код використання 02.01. (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 рокупозивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені нею в позовній заяві.

Зокрема позивач зауважує на тому, що вона фактично придбала у ОСОБА_5 спірний житловий будинок та земельну ділянку, проте офіційно оформити договір купівлі-продажу вони не встигли, оскільки ОСОБА_5 раптово померла.

Вважає, що її позовні вимоги мають бути задоволенні на підставі ст.ст. 203,204,220,328,334,638 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 22 грудня 1996 року помер чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_10 (а.с.20).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 2011 року ВРО № 569849, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1811 ОСОБА_5 належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Покровське, вул. Леніна, 59 (а.с.6-8).

Відповідно до розписки від 26 листопада 2014 року ОСОБА_5 отримала від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. за продаж житлового будинку № 59, що розташований в с. Покровське (а.с.11).

Зазначена розписка була посвідчена секретарем виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області ОСОБА_9

08 квітня 2015 року ОСОБА_5 померла (а.с.18).

Крім того, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 389, виданого 15 липня 2016 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу ОСОБА_11 власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки кадастровий номер :06:030:0012, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Покровське, вул. Леніна, 59 є син померлої ОСОБА_5 відповідач по справі ОСОБА_3 (а.с.68-70).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, нотаріально не посвідчений, а тому в силу положень ст. ст. 640, 657 ЦК України такий договір не може вважатись укладеним, у зв'язку з чим не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а тому відсутні й правові підстави для визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, а ч. 2 цієї статті передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З аналізу приписів вказаних норм вбачається, що правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, а тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін, про що розяснено п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, щовідсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, що є предметом правочину, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та земельної ділянки, який укладений у простій письмовій формі, та нотаріально не посвідчений та відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстрований.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимоги позивача доводи апеляційної скарги про те, що вона фактично придбала у ОСОБА_5 спірний житловий будинок та земельну ділянку, проте офіційно оформити договір купівлі-продажу вони не встигли, оскільки ОСОБА_5 раптово померла, оскільки, відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, в тому числі і житлові будинки.

Частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладення не відповідала встановленим законом вимогам. Воля ж сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обовязків для сторін.

Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації згідно ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на ті обставини, що її позовні вимоги мають бути задоволенні на підставі ст.ст. 203,204,220,328,334,638 ЦК України не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вказані норми Закону не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2017 року.

Головуючий:

Судді: