Справа № 598/501/17
провадження № 2/598/317/2017
РІШЕННЯ

іменем України

"26" грудня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гудими І.В.

секретарі Жиляк Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» м.Дніпро до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.03.2010 року,-

встановив :

До суду звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.03.2010 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4400 гривень на умовах, визначених договором, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з простроченням виконання відповідачем зобовязань за даним договором кредиту та відповідно до його умов позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в загальному розмірі 33346,98 грн. за кредитним договором б/н від 23.03.2010 року та судові витрати, понесені банком.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак ним на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову та при вирішенні справи застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При цьому суд виходив із наступного.

Так, судом встановлено, що 23.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 4400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, визначених вказаним договором, із сплатою відсотків у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати відсотків, винагороди, і комісійних по ньому, що відповідає

терміну дії платіжної картки. Дана обставина знайшла своє підтвердження анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7), довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.8), копією витягу з єдиного державного реєстру підприємств та організацій (а.с.35), копією листка статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.37).

Згідно п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» позичальник повинен погашати заборгованість по Кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом, по перевищенні платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6. вказаних Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.27-28).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач ОСОБА_1 порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору, у звязку з чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 33346,98 грн., з них: заборгованість за кредитом 1076,88 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 26145,96 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4060 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1564,14 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 23.03.2010 року (а.с.5-6).

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В судовому засіданні встановлено, що заборгованість за кредитом у розмірі 1076,88 грн. виникла починаючи з 23.05.2013 року, і саме із цієї дати слід рахувати початок перебігу строку позовної давності. Після цієї дати лише двічі, а саме 06.08.2014 року та 13.08.2014 року, було переказано в рахунок погашення заборгованості за кредитом по 20 гривень. При цьому, із позовною заявою позивач звернувся до суду лише 13.04.2017 року. Дані обставини знайшла своє підтвердження розрахунком заборгованості станом на 28.02.2017 року, який надано позивачем (а.с.5-6), відміткою поштового відправлення на конверті (а.с.39).

Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачем в даному випадку пропущено строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права (позовна давність).

При цьому суд не приймає до уваги тверджень представника позивача, яке було викладене у письмовому поясненні, про те, що в даному випадку строк позовної давності було перервано, так як відповідачем двічі, а саме 06.08.2014 року та 13.08.2014 року було переказано в рахунок погашення заборгованості за кредитом по 20 гривень, оскільки вважає, що якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі за №6-1457цс16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд також бере до уваги ту обставину, що в період з 23.05.2013 року по 28.02.2017 року (день формування розрахунку позивачем) в рахунок погашення заборгованості по даному кредиту було перераховано лише дві незначні суми, по 20 гривень, яке мало місце

06.08.2014 року та 13.08.2014 року. І саме незначна сума погашення заборгованості викликає сумніви в суду у тому, що у відповідача був дійсний намір на погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, суд вважає, що вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на розрахунок заборгованості, як на доказ сплати відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом двічі по 20 гривень, і як наслідок таких дій переривання строку позовної давності, без надання позивачем підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежів саме 06.08.2014 року та 13.08.2014 року особисто ОСОБА_1, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій.

Суд також не приймає до уваги посилань представника позивача на п.1.1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», де вказано, що строк позовної давності по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, стягнення неустойки становить 50 років, як на підтвердження тієї обставини, що позивач не пропустив строк позовної давності, виходячи із наступного.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Разом з тим, вищевказані Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які було надано суду позивачем, не містять підпису відповідача. Крім того, під час розгляду справи не здобуто доказів того, що відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7) та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.8), розумів те, що вищевказані Умови містили збільшений строк позовної давності. В зв`язку з чим, п.1.1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», де вказано, що строк позовної давності по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, стягнення неустойки становить 50 років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 23.03.2010 року.

Дана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі за №6-16цс15 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, у справі за №6-1926цс15 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 253-255, 256-257, 259- 261, 267, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, анкетою - заявою позичальника ОСОБА_1 від 23.03.2010 року, Умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ КБ ПриватБанк, ст.ст. 19, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Відмовити в задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро вул.Набережна Перемоги, 50, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.03.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 січня 2018 року.

СУДДЯ: ГУДИМА І.В.