Справа № 758/3762/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з 1988 р. до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Мотивує заяву тим, що за життя бабуся ОСОБА_3 відповідно до заповіту від 30.03.2006 року на випадок своєї смерті здійснила розпорядження та заповідала заявнику належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1, в якій фактично проживала у період з 1988 року по день своєї смерті. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. заявнику відмовлено у видічі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв"язку з відсутністю документів, які б підтверджували місце відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви, пояснив, що встановлення факту проживання його бабусі за адресою: АДРЕСА_1, надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом від 30.03.2006 року, оскільки бабуся хоч і була зареєстрована в АР Крим, фактично з 1988 року проживала разом із своєю сім"єю в належній їй на праві приватної власності квартирі в м. Києві.

Заінтересована особа ОСОБА_2, яка являється матір"ю заявника, підтримала вимоги заяви, оскільки нею в порядку ст. 1273 ЦК України подано нотаріусу заява про відмову від прийняття спадщини на користь сина.

Представник заінтересованої особи ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, розгляд справи поклав на розсуд суду, просив враховуючи фактичні обставини справи ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви.

Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно заповіту від 30.03.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотраіальної контори Глушко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №10-437, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належну їй частину квартиру АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_1 (а.с. 62).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 29.08.2016 року, видане видане Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №13128 (а.с. 61, зворот).

18.02.1951 року між спадкодавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом шлюб від 20.02.1951 р., актовий запис №2 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993 року, виданого згідно з розпорядженням Комітету по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району №3067-ж від 26.07.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві власності ОСОБА_7, та членам його сім"ї ОСОБА_3, ОСОБА_8 в рівних долях (а.с. 8).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 проживала за адресою: АДРЕСА_1, за якою він був зареєстрований починаючи з 21.06.1988 року, про що свідчить довідка КК "Центр комунального сервісу м. Києва" №372 від 22.02.2017 року (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1, з березня 2004 року була взята на облік в Поліклініці №4 Дніпровського району м. Києва, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого (а.с. 15).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 29.08.2016 року смерть ОСОБА_3 настала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Як вбачається з довідки №4186 від 31.03.2017 року, виданої Лівобережним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, померла ОСОБА_3, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 за період з 2000 року по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на обліку та отримувала пенсію в Лівобережному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 73).

Отже, дані докази підтверджують, що ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Також, факт останнього місця проживання спадкодавця за адресою: Київ, АДРЕСА_1 підтвердили свідки.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що у 1988 року познайомилась з ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_7, оскільки проживала з вказаною сім"єю в будинку за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 розповідала, що періодично відвідувала своє житло в АР Крим, де була офіційно зареєстрована.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою заявника, пояснила, що ОСОБА_3 постійно, починаючи з 1988 року проживала із своїм чоловіком за вищевказаною адресою, де її систематично навідувала дочка та 7 онуків. З ОСОБА_3 свідок перебувала в дружніх відносинах, спілкувались з нею та навідувалась до неї в гості.

Отже, хоча спадкодавець ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проте з 1988 р. до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживала за адресою : АДРЕСА_1, яка є місцем відкриття спадщини.

А тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212-215, 256, 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з 1988 р. до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун