Номер провадження: 22-ц/785/1287/17
Номер справи місцевого суду: 522/3997/14-ц
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості , за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2016 року, -

встановила:

У березні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно. У листопаді 2014 року позивач змінив предмет позову та звернувся з позовом про стягнення заборгованості і в обґрунтування позовних вимог ,посилався на те, що 05.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ,правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 014/83457/74/81199 ,за умовами якого, ОСОБА_4 отримала кошти у розмірі 285600 дол. США, із сплатою 13,5 % річних з строком погашення до 05.12.2014 року .

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань по погашенню кредиту ,між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_4 свої зобов'язання по договору кредиту виконувала неналежним чином внаслідок чого станом на 11.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 098 344,50 грн.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кредитну заборгованість в розмірі 1 098 344, 50 грн. з яких: заборгованість за кредитом 712 575,44 грн., заборгованість за відсотками - 130 453, 99 грн., пеня - 255 315,07 грн. (т.1 а.с. 83).

У травні 2015 року відповідачем ОСОБА_5 була подана до суду зустрічна позовна заява про визнання договору поруки припиненим і в обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_5 посилався на те, що 05.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ,правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту № 014/83457/74/81199 ,за умовами якого, ОСОБА_4 отримала кошти у розмірі 285600 дол. США,із сплатою 13,5 % річних з строком погашення до 05.12.2014 року .

В той же день на забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань по погашенню кредиту ,між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що позовне провадження за позовом Банку було відкрито 07.04.2014 року ,в той час коли вимоги до поручителя були заявлені поза межами встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку ,тобто після спливу шестимісячного строку.

ОСОБА_5 просив суд визнати договір поруки від 05.09.2007 року ,укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 припиненим з 12.09.2014 року (т.1 а.с. 119-120).

Рішення ухвалено у відсутність сторін.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2016 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» (код 23876031) заборгованість за кредитним договором N 014/83457/74/81199 від 05.09.2007 р. в розмірі 843029,43 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн.

В іншій частині позову Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 - задоволено.

Визнано Договір поруки від 05.09.2007р. укладений між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_5 - припиненим.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 діючий в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та ухвалите нове яким у частині задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_4, підлягає відхиленню , апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» підлягає частковому задоволенню, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи частково первісний позов та задовольняючи зустрічний позов , виходив з того, що Банк набув право вимоги стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 843029,43 грн., оскільки ОСОБА_7 свої зобов'язання по погашенню кредиту за договором кредиту виконувала неналежним чином . Суд першої інстанції також посилався на те,що Банком не було доведено період та розмір пені та посилався на те, що порука ОСОБА_5 за договором поруки від 05.09.2007 року припинена.

Проте , з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» .

З доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_4-ОСОБА_6 колегія суддів не погоджується .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( у подальшому змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір N 014/83457/82/81199 ,за умовами якого ОСОБА_4 були отримані кошти у розмірі 285 600 дол. США , із сплатою 13,5 відсотків річних , строком повернення кредиту до 15.12.2014 року (т.1 а.с.11-16).

З укладенням Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, зобов'язався достроково погасити кредит (у 30-денний термін) на вимогу Кредитора.

В той же день між ОСОБА_4 і позивачем була укладена додаткова угода до договору кредиту .

На забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором кредиту по погашенню кредиту , між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ( у подальшому змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 014/83457/82/81199-1 .

Відповідно до п. 2.1. договору поруки сторони передбачили ,що у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов'язань по договору кредиту ,поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі ,що і Боржник , включаючи сплату основного боргу за кредитним договором , нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці в Україні, 25 червня 2012 року Кредитор та Позичальник уклали Додаткову угоду N 014/83457/74/81199/02 до Кредитного договору N 014/83457/74/81199 від 05.09.2007 р., відповідно до якої з 25липня 2012 р. по 24 січня 2013 р. зменшено розмір щомісячного платежу. (т.1 а.с.23-25).

25 червня 2012 р. Кредитор та Позичальник уклали Додаткову угоду N 014/83457/74/81199/01 до Кредитного договору N 014/83457/74/81199 від 05.09.2007 р., відповідно до якої з 21 вересня 2010 р. по 20 вересня 2011 р. змінено валюту виконання зобов'язання. Дата остаточного погашення кредиту 25 березня 2016 року. ( т.1 а.с.21-22).

25 червня 2012 року Кредитор та Іпотекодержатель уклали Додаткову угоду про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки.( т.1 а.с.25-26).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі та надав відповідні грошові кошти, що підтверджується зведеним кредитовим валютним мемоордером № 7/82/81199 від 05.09.2007 року.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання по погашенню кредиту виконувала неналежним чином внаслідок чого станом на 11.02.2014 р. заборгованість Позичальника за Кредитним договором становить 1 096 170, 27 грн. що складається з:

712 575, 44 грн. - заборгованість за кредитом (в т. ч. прострочена заборгованість - 170 731,71 грн.);

130 453,99 грн. - заборгованість за відсотками (в т. ч. прострочена заборгованість за відсотками - 124 148,19 грн);

253 140, 84 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків., що підтверджується розрахунком заборгованості ,який узгоджується з умовами договору кредиту (т.2 а.с.142-143).

Матеріали справи не містять, а відповідачами всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази у спростування розміру заборгованості за договором кредиту.

Відповідальність сторін за порушення умов договору кредиту сторони передбачили в розділі 10 договору кредиту.

Право Банку вимагати достроково погасити заборгованість за договором кредиту сторони передбачили в п.6.5 договору кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Банк скористався своїм правом та 11.02.2014 року звернувся на адресу боржника ОСОБА_4 з досудовою вимогою щодо дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором , яка була отримана ОСОБА_4 17.02.2014 року .

Додатково Банк звернувся на адресу поручителя ОСОБА_5 з досудовою вимогою щодо дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором ,яка була отримана ОСОБА_5 17.02.2014 року .

В судовому засіданні колегії суддів представник ОСОБА_4-ОСОБА_6 заперечував факт отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досудової вимоги ,посилався на недотримання банком вимог п.5.5. договору кредиту ,яким передбачено надання Банком тридцяти денного строку для добровільного повернення боржниками кредиту та на лист Укрпошти № 07.81.1903 від 21.08.2017 року , відповідно до якого відомості щодо пересилання кореспонденції з боку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зокрема у міському відділенні поштового зв'язку Одеса11 ,для подальшої відправки на ім'я ОСОБА_4,ОСОБА_5 та відомості щодо вручення будь якої письмової кореспонденції у період з 10.02.2014 року по 15.03.2014 року на ім'я відповідачів відсутні.

Колегія суддів, критично ставиться до зазначених посилань представника ОСОБА_6, оскільки факт отримання відповідачами досудових вимог Банку підтверджується зворотними поштовими повідомленнями,оригінали яких були досліджені колегією суддів в судовому засіданні , про направлення Банком досудових вимог,які були отримані за адресами проживання відповідачів (т.2 а.с.145,147).

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Строк зберігання поштової кореспонденції встановлений законом один рік.

З наданого листа Укрпошти № 07-81-1903 від 21.08.2017 року зазначені лише загальні відомості про відсутність відомостей ,що не спростовує дійсність наявних в матеріалах справи поштових зворотних повідомлень.

Відповідно до п.6.5 договору кредиту сторони передбачили, що Банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за договором кредиту. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником ,не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення.

Колегія суддів ,не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_6 ,щодо порушення Банком положень п.5.5. договору кредиту , оскільки дійсно з позовом Банк звернувся до суду поштою 07.03.2014 року , який був зареєстрований судом 12.03.2014 року в той час ,як досудові вимоги були відправлені Банком 11.02.2014 року а отримані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17.02.2014 року .

Матеріали справи не містять, а відповідачами всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази того, що відповідачі у передбачений договором кредиту 30 календарний строк спроможні були погасити кредит у повному обсязі та намагалися зробити таке погашення або передчасне звернення Банком до суду з позовом завадило відповідачам здійснити дострокове погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається , що відповідачі не проводили погашення заборгованості за кредитним договором , про що свідчить наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості та не спростовується представником ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо відсутності в матеріалах справи доказів отримання кредиту та розрахунку заборгованості не заслуговують на увагу , оскільки Банком на пропозицію колегії суддів були надані розрахунок заборгованості та

зведений кредитовий валютний мемоордер № 7/82/81199 від 05.09.2007 року (т.2 а.с.141,142-143).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов та стягуючи на користь Банку з відповідача ОСОБА_4 заборгованість за договором кредиту за виключенням суми пені ,не повно встановив обставини справи , всупереч до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України не сприяв повному з'ясуванню обставин справи ,не роз'яснив сторонам їх права та обов'язки щодо надання доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог та помилково дійшов до висновку , щодо недоведеності Банком позовних вимог в частині стягнення пені .

В судовому засіданні колегії суддів представник Банку ОСОБА_9 надав розрахунок заборгованості, з зазначенням розміру пені в межах річного строку ,що складає 253 140, 84 грн.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_5 слід зазначити наступне.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції,посилаючись на положення ч.4 ст. 559 ЦК України, виходив з обґрунтованості зустрічного позову та з підстав припинення поруки за договором поруки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 9.1 Договору кредиту зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами.

Зазначене положення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України в який зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Таким чином, строк дії договору встановлений Договору поруки не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, а тому не є строком у розумінні норми права, що як наслідок має вираження, що договором поруки строк не встановлений.

Строк основного зобов'язання сторонами визначений 05.12.2014 року.

З досудовою вимогою про дострокове погашення кредиту Банк звернувся до ОСОБА_5 1.02.2014 року ,яку отримав ОСОБА_5 17.02.2014 року ,таким чином Банк змінив строк основного зобов'язання та мав протягом шести місяців з дня отримання ОСОБА_5 досудової вимоги ,тобто до 17.08.2014 року звернутися до суду з відповідним позовом.

Банк до суду звернувся з позовом 12.03.2014 року проте , лише з позовними вимогами до ОСОБА_4

З позовними вимогами до ОСОБА_5 Банк звернувся у грудні 2014 року , змінивши предмет позову ,що підтвердив в судовому засіданні представник Банку ОСОБА_9 (т. 1 а.с.83)

Суд першої інстанції вірно посилаючись на положення ч.4 ст. 559 ЦК України ,задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 виходив з того, що оскільки Банк з позовом до поручителя ОСОБА_5 звернувся поза межами шестимісячного строку , тому порука ОСОБА_5 за договором поруки є припиненою .

Доводи Банку щодо помилкового встановлення судом першої інстанції припинення поруки не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав.

Таким чином, Банк при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту набув право вимоги лише до ОСОБА_4

В судовому засіданні колегії суддів Банк надав розрахунок заборгованості на загальну суму 1 096 170, 27 грн., що є меншою за сумою яку просив Банк стягнути з відповідачів в суді першої інстанції.

Оскільки Банк в суді першої інстанції позовні вимоги не уточнював , колегія суддів вважає можливим стягнути на користь Банку з відповідача ОСОБА_4 саме заборгованість у розмірі 1 096 170, 27 грн.,яка підтверджується розрахунком заборгованості.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» підлягає частковому задоволенню ,а рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» .

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_5 слід залишити без змін.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_4 підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь Банку підлягає стягненню судовий збір ,сплачений Банком у розмірі 3654 грн. при зверненні з позовом до суду та у розмірі 4019 грн. при принесенні апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст.303, п.4 ч.1 ст.309, 316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 діючого в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково .

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за договором кредиту № 014/83457/74/81199 від 05.09.2007 року у розмірі 1 096 170, 27 грн. що складається з: 712 575, 44 грн. - заборгованість за кредитом ,130 453,99 грн - заборгованість за відсотками , 253 140, 84 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

В решті позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 відмовити.

В решті позов залишити без змін.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 7672 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О.Погорєлова