АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Колдіна О.О.
У Х В А Л А

27 грудня 2017 року місто Київ

справа № 752/8269/14-ц

Апеляційний суд міста Києва суддя-доповідач Борисова О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року про залишення заяви про встановлення порядку виконання рішення суду без задоволення по справі за позовом ОСОБА_1 до Ради Всеукраїнського об`єднання ветеранів, третя особа: голова Ради Всеукраїнського об`єднання ветеранів Гуменюк Володимир Олександрович про визнання незаконним проведення конференції, визнання незаконним та скасування прийнятих на ній рішень, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 15 грудня 2017 року подав апеляційну скаргу.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню апелянту виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 2 ст.60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 8 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою.

Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Крім того, згідно з ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч.1, 3 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем.

Довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу.

Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Частиною 1 ст.247 ЦК України передбачено, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

15 грудня 2017 року ОСОБА_2 , який діє від імені позивача ОСОБА_1 підписав та подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року.

На підтвердження повноважень від імені ОСОБА_1 у матеріалах справи міститься фотокопія довіреності від 26 травня 2014 року, за якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в судових органах України будь-якої ланки, з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачу.

Вказана довіреність посвідчена Громадською організацією «Всеукраїнського об`єднання ветеранів» за місцем проживання ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.2 ст.42 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року.

У довіреності зазначено, що вона зберігає чинність протягом трьох років.

Однак, на час подання апеляційної скарги норми ч.2 ст.42 ЦПК України в редакції кодексу 2004 року втратили чинність, а нормами ЦК України та положеннями ст.62 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, не передбачено посвідчення довіреності за місцем проживання особи.

Згідно з п.1 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Таким чином, подана до суду апеляційна скарга підписана ОСОБА_2 , який не має повноважень на підписання вказаної скарги та на представлення інтересів ОСОБА_1 .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.357 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року про залишення заяви про встановлення порядку виконання рішення суду без задоволення по справі за позовом ОСОБА_1 до Ради Всеукраїнського об`єднання ветеранів, третя особа: голова Ради Всеукраїнського об`єднання ветеранів Гуменюк Володимир Олександрович про визнання незаконним проведення конференції, визнання незаконним та скасування прийнятих на ній рішень, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Борисова О.В.