У Х В А Л А

24.04.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

При секретарі - Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання головного державного виконавця Ужгородського МВ державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області , погодженого начальником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про примусове входження до кімнат АДРЕСА_1 ,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся головний державний виконавець Ужгородського МВ державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області Гицищук М.П. з поданням яке погоджене з начальником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 , а саме кімнат АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/934/15 виданого 23.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про : «виселення ОСОБА_1 з учнівського гуртожитку та займаних нею кімнат № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 .»

12.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/934/15 виданого 23.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, згідно якої надано боржнику ОСОБА_1 строк для самостійного виконання вконавчого документа в строк до 27.11.2015 року.

Рішення суду боржником не виконується.

Головний державний виконавець у поданні зазначає, що 28.10.2016 року при виході за адресою, яка вказана у виконавчому документі здійснити входження у кімнати АДРЕСА_1 не вдалося, оскільки боржник ОСОБА_1 своїми діями умисно перешкоджала входженню у вищевказану квартиру , замкнувши вхідні двері, що підтверджується актом державного виконавця від 28.10.2016р.

Посилаючись на викладене, на приписи ст. 376 ЦПК України, головний державний виконавець просив подання задовольнити та надати дозвіл на примусове входження до кімнат АДРЕСА_1 .

Згідно статті 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 376 ЦПК України не передбачено обов`язок суду щодо виклику в судове засідання учасників виконавчого провадження чи з`ясування думки і їх ставлення до вирішення питання про примусове проникнення до житла, крім державного виконавця, який звернувся з поданням.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, згідно резолютивної частини подання просив розглянути подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.13 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Cудом встановлено, що на примусовому виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходяться виконавче провадження ВП № 49327047 з примусового виконання виконавчого листа № 308/934/15 виданого 23.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про : «виселення ОСОБА_1 з учнівського гуртожитку та займаних нею кімнат № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 .»

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження » державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Постановою головного державного виконавця Грицищук М.П. від 12.11.2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 308/934/15 виданого 23.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області із наданням боржнику ОСОБА_1 строку для самостійного виконання рішення суду , а саме до 27.11.2015 року.

11.01.2016 року головним державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання виконавчого листа №308/934/15 від 23.10.2015 року.

Однак у встановлений термін боржник добровільно рішення суду не виконала, що підтверджується даними акту державного виконавця від 28.10.2016 року.

Із копії акту державного виконавця, доданого до подання про примусове входження до житлового приміщення від 28.10.2016 року вбачається, що виконня вищевказаного виконавчого листа не відбулося у зв`язку з тим, що боржник за даною адресою відсутня, вхідні диері у приміщення зачинені, ключи від яких відсутні у працівників учнівського гуртожитку, що робить неможливим виконати рішення суду.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість виконання судових рішень прямо передбачена статтею 124 Конституції України.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Суд при розгляді подання державного виконавця з`ясовує які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження 12.11.2015 року і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження та лист про примусове виконання виконавчого документа із зазначенням дати і часу проведення виконавчих дій.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про вручення їй документів можуть бути дані про її розпис про отримання виклику, документів, тощо , що підтверджує факт вручення їй виклику, документів, тощо , а тому висновки державного виконавця про те, що боржник своїми діями умисно перешкоджають державному виконавцю виконати рішення суду, на переконання суду є передчасними і недоведеними .

Будь-якої іншої інформації про вжиття державним виконавцем відповідних заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» в матеріалах справи не містяться. Крім того, відомостей про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, зважаючи на те, що державним виконавцем не надано доказів, які підтверджували б обставини, викладені в поданні, немає даних щодо здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на самостійне виконання рішення, відсутні відомості про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби, не додано доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

З огляду на те, що з`ясування вказаних обставин має суттєве значення для правильного вирішення судом подання, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не були вжиті всі можливі заходи без порушення прав та інтересів стягувача та боржника щодо забезпечення виконання рішення суду, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Ужгородського МВ державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області , погодженого начальником Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про примусове входження до кімнат АДРЕСА_1 - відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца