Справа № 462/1275/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Кирилюк А.І.,

за участю секретаря: Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, як представника територіальної громади, про визнання права власності в порядку спадкування, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування, після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 14 вересня 2016 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.09.2016 року помер її батько ОСОБА_2, який за життя 08.05.2007 року склав заповіт, згідно якого усе своє майно заповів їй. Зазначила, що ОСОБА_2 був власником 1/3 ідеальної частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності та 2/3 ідеальних частин вказаної квартири, згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2007 року. Додатково зазначила, що коли звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом 16.03.2017 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадковій справі відсутні документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, що й стало причиною звернення із даним позовом до суду.

Позивач та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Представник відповідача при розгляді даної справи покладається на прийняття судом законного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №22700 від 28 червня 1994 року (а.с.4).

Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/14187 від 29.09.2016 року згідно даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 56.8 кв.м., житловою площею 40.2кв.м., комора в підвалі 2.0 кв.м. Інвентаризаційна вартість вказаної квартири 277866 грн. (а.с.11).

Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2007 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини у порядку спадкування за з-аконом на квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Крім того, свідоцтвом про народження № 869693 підтверджується, що батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).

А відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 468053, ОСОБА_5 01.07.1983 року одружилась з ОСОБА_6 та змінила прізвище на «Гладовська», про що свідчить актовий запис № 1793 (а.с.9).

14 вересня 2016 року помер батько позивачки - ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис за №983 та видано свідоцтво про смерть серія І-ФМ № 214909 (а.с.8)

Разом з тим, 08.05.2007 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склав заповіт, за яким усе своє майно, заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно ст.1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №379/2016, ОСОБА_1 28.09.2016 року звернулася до Другої Львівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Однак, нотаріусом 16.03.2017 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної ді, а саме документи, які підтверджують реєстрацію вищевказаного майна за спадкодавцем.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1, проте він не зареєстрував у встановленому порядку право власності на 2/3 частини вказаного майна.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1, як донька померлого ОСОБА_2, як спадкоємиця за заповітом після його смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на належну спадкодавцю квартиру АДРЕСА_1, а тому суд приходить до переконання, що за позивачкою слід визнати право власності на вказану квартиру.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.1216-1219, 1226, 1223, 1258-1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, як представника територіальної громади, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 56,8 кв.м, відповідно до свідоцтва № 22700 про право власності на квартиру виданого 28.06.1994 року Львівською міською адміністрацією, в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 14 вересня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя(підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: