справа №176/3017/14-ц
провадження №2/176/57/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Яценко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Державна міграційна служба України Головне Управління в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить усунути перешкоди, що чиняться йому в користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язавши Державну міграційну службу України Головне Управління в Дніпропетровській області Жовтоводський міський сектор зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить зазначена квартира. При цьому, зареєстровані та проживають за вказаною адресою колишня дружина ОСОБА_4 і діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

04 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюб між ним та відповідачем розірвано, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу за №187.

У 2007 році він (позивач) виїхав за межі міста з метою працевлаштування і наразі проживає в іншому населеному пункті. При цьому, ним надавались кошти відповідачу для оплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1. Однак, остання не направляла гроші за призначенням, а використовувались на її власні, що призвело до утворення заборгованість.

09 грудня 2005 року відповідачу та дітям він придбав житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та запропонував переїхати до даної будівлі, знявшись з реєстрації у квартирі. Однак, в добровільному порядку відповідач не бажає цього робити.

Реєстрація відповідача позбавляє його можливості у повній мірі користуватись правами власника майна, на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись ним.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі договору про правову допомогу від 13.09.2016 року, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, при цьому вказав на те, що після розірвання шлюбу поділ майна між сторонами не відбувався. У відповідача у власності є власний будинок, в якому вона не бажає проживати. Проживаючи в квартирі відповідач накопичує комунальні борги, плату за які вимушений здійснювати позивач. При цьому, ОСОБА_4 постійно змінює замки на вхідних дверях, перешкоджаючи позивачу, як власнику потрапити до житла, у зв'язку з чим просить зняти з реєстрації відповідача.

Також стороною позивача не заперечувався факт постійного проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1 відповідача із дітьми. Вказувалось на висуванні позовних вимог лише стосовно колишньої дружини позивача, що має своє житло і за виселення якої не зазначається. При цьому, зауважено, що в платіжних дорученнях про оплату комунальних послуг за вказаною адресою, оригінали та копії яких надано стороною відповідача, зазначений платником ОСОБА_3, відтак платежі здійснював останній.

Представник відповідача ОСОБА_2, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 19 липня 2015 року, у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав на те, що позивачем не надано доказів того що відповідач руйнувала майно, чи те що нею не здійснювались оплати комунальних послуг, вимоги є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню, підстави для зняття з реєстрації відсутні. При цьому, зауважив, що відповідач проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1, разом із дітьми постійно. Жодних перешкод у користуванні даним приміщенням позивачу не чинить, натомість останній унеможливливлює їх із дитьми мешкання у данній квартирі, про що складались відповідні документи. ОСОБА_4 здійснюється оплата усіх сум нарахованих за користування комунальними послугами за вказаною адресою, про що свідчить повідомлення про надання їй субсидії та відповідні квітанції та платіжні доручення. При цьому, вказав, що платником в останніх зазначений позивач, оскільки саме на нього відкриті особові рахунки, як на власника. Зауважив, що у житловому будинку за адресою Дніпропетровська область, місто Жовті Води, вулиця Жовтнева, 43, відсутні належні умови для проживання дітей.

Вислухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правідносини.

Згідно ст. 10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 1998 року, який розірвано 04 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу за №187 (а.с.10,22).

У період перебування сторін у шлюбі, а саме 04 серпня 2000 року відділом приватизації державного житла Жовтоводської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що записано у реєстрову книгу № 11767. Власником житла на праві приватної власності зазначений ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно довідки про склад сім'ї зареєстрованими за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

ОСОБА_3 в даній квартирі не зареєстрований, однак є власником особового рахунку.

На підставі договору купівлі- продажу 09.12.2005 року відповідачу на праві власності належить будинок , що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, АДРЕСА_2, разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою 0,1894 га (а.с.17)

Відповідно акту обстеження житлово- побутових умов від 22 травня 2015 року даного будинку умови для проживання дітей не стоврені (а.с.145).

Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкаджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сім'ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватись відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин , які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленністю між ним і власником житла або законом.

При цьому, жодна норма Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України не передбачає, того що факт припинення сімейних відносин з власником квартири позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням

Відповідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою чи померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено що відповідач мешкає разом з дітьми у спірній квартирі з 2001 року і до сьогодні, сплачує комунальні послуги, на підтвердження чого представником відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні надані оригінали та копії квитанцій про сплату комунальних платежів.

Доводи представника позивача, щодо сплати даних платежів саме позивачем, а не відповідачем, оскільки на квитанціях вказано платником ОСОБА_3, спростовються наданими представником відповідача оригіналами квитанцій, що знаходяться саме у відповідача. Зазначення ОСОБА_3 платником, відбувалось оскільки останній є власником особового рахунку.

Посилання сторони позивача на те, що відповідач змінила замки в квартирі та не допускає власника у приміщення, чим чинить йому перешкоди у користуванні власністю, не підтверджені жодним чином і ґрунтуються виключно на поясненнях сторони позивача.

Натомість у матеріалах справи міститься лист т.в.о. начальника Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області адресований начальнику служби у справах дітей виконкому Жовтоводської міської ради, щодо проведення перевірки заяви ОСОБА_4, в ході якої встановлено, що 28.07.2015 року колишній чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_7, зайшовши до квартири АДРЕСА_1, демонтував комунікаціі та не впускав колишню дружину і дітей до квартири. (а.с.150).

У постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Під час судового засідання та за весь час перебування справи у провадженні суду першої інстанції, доказів дійсного існування зазначених обставин суду не надано.

З огляду на викладене суд не вбачає існування сукупності передбачених законодавством підстав, за яких можливо дійти висновку про перешкоджання відповідачем ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_3 в користуванні і розпорядженні його власністю, що може бути підставою для застосування положень ст. 391 ЦК України та задоволення позову у частині усунення перешкод у користуванні квартирою.

Керуючись ст.ст. 3,9,47,55,124 Конституції України, ст.ст. 9,64,65,71,72,109 ЖК України, ст.ст. 3,10,11,15,27,31,33,37,45-46,57-61,79-89,114,119-121,131-137,212,215,307 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Державна міграційна служба України Головне Управління в Дніпропетровській області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська