Справа № 369/1207/17
Провадження № 2/369/1574/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.08.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючий ого тим, що згідно виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області від 22.06.2005 р. за № 2-1826 з нього стягуються аліменти на користь відповідачки, ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи з 01.06.2005 року.

Із гр. ОСОБА_2 позивач розлучений. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_4 (свідоцтво про народження від 20.04.2005 р. НОМЕР_1).

Факт кровної спорідненості позивача, як біологічного батька із сином також був доведений у Висновку експерта № 321 від 09.11.2015 р., відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (експерт Юрченко О.В.).

15.02.2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Г'олосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.10.2008 року вищезгадану постанову про накладення арешту було скасовано, а дії відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві визнано такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

В подальшому, згідно рішень Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2014 р. та від 05.12.2014 р., позивачу було змінено розмір аліментів та присуджено їх виплату на утримання сина у твердій сумі в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, які сплачує по сьогодні.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 08.12.2014 року ВП № 12570796 було знято арешт з мого майна та заборону його відчуження.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 (як стягувач) на засідання суду, які стосувалися зміни розміру аліментів не з'являлася, таким чином умисно ухиляючись від виконання прийнятого судом рішення. З цього приводу позивачем було дане оголошення до друкованого засобу масової інформації (газети), де відповідачка повідомлялася про судове засідання.

Станом на 09 лютого 2015 року заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва (справа № 752/11639/15-ц) позивача було позбавлено батьківських прав у відношенні до мого малолітнього сина ОСОБА_4.

Всупереч вимогам Сімейного кодексу України колишня дружина, ОСОБА_2, не дала змоги піклуватися про сина на рівні моралі та батьківських почуттів, а навпаки, штучно чинить перепони для того, щоб позивач не бачився із сином, вкладає дитині недостовірну інформацію про позивача, як про батька, принижуючи тим самим його честь та людську гідність.

Крім того, відповідачка й надалі, продовжує ухилятися від фактичного отримання перерахованих грошових коштів на сина і позивач був змушений звернутися до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що останнім у відношенні до ОСОБА_2 було винесене письмове попередження про відповідальність за невиконання рішення суду без поважних на те причин.

На сьогодні місце перебування колишньої дружини та сина позивачу невідоме, з цього приводу позивач звертався до органів виконавчої влади.

Оскільки отримувачем аліментів є безпосередньо ОСОБА_2, а її місце перебування невідоме, що у свою чергу унеможливило подальшу сплату призначених грошових сум на її ім'я, позивачем 30.09.2016 року було направлено письмову заяву до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві із проханням встановити місце перебування отримувача аліментів.

Так само, 14 грудня 2016 року представник позивача звернувся до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві із клопотанням закрити виконавче провадження про стягнення аліментів через відсутність стягувана - ОСОБА_2

На сьогодні позивач перебуває у шлюбі із гр. ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб від 17 серпня 2007 року серія НОМЕР_2), від цього шлюбу має двох неповнолітніх дітей дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4).

Наразі матеріальний стан позивача змінився, що пояснюється утриманням родини та двох дітей, щоденним витрачанням коштів для їхніх потреб, а також невеликим заробітком (доходом).

Обставини, що були вищезазначені мають, на думку позивача, істотне значення, оскільки регулярна відсутність і поведінка стягувачки аліментів ОСОБА_2 свідчать про те, що її матеріальний стан змінився також і вона взмозі забезпечити сина без фінансової допомоги позивача.

Тому позивач просив припинити стягнення аліментів з гр. ОСОБА_1 на користь гр. ОСОБА_2, а виконавчий лист від 22.06.2005 № 2-1816 визнати таким, що не підлягає виконанню з дня набрання законної сили рішенням суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві направив до суду лист в якому просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника , перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2005 року було стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше половину неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною 18 річного віку, починаючи з 01.06.2005 року.

На виконання даного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист від 22 червня 2005 року.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві від 27.04.2009 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1826 виданого 22.06.2005 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року було зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2005 року по справі № 2-1826/05 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/4 частини з усіх його видів заробітку до 450 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно дост.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.197 ч.2 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Процесуальними нормами ст. 223 ч.4 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду за захистом своїх прав просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача.

Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо припинення стягнення з батька аліментів не передбачений.

Посилання позивача на норми ст. 273 СК України, суд не приймає до уваги.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Нормами ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина.

До вказаного кола осіб позивач не відноситься.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно до ст. 180, 182, 192, 197, 273 Сімейного кодексу України та керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про припинення стягнення аліментів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.