УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та як інвалід війни є споживачем комунальних послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, що надаються відповідачем, на пільгових умовах. Належна йому квартира обладнана індивідуальними засобами обліку тепла та водопостачання. Позивач вважає, що відповідачем з жовтня 2014 року невірно проводяться розрахунки вартості спожитої теплової енергії пільговою категорією споживачів, в квитанції на оплату не зазначається передбачена законодавством інформація про розмір норми споживання, що позбавляє споживача можливості здійснювати порівняння та вести належний контроль за правильним проведенням розрахунків за надані послуги, внаслідок чого йому систематично виставляються завищені рахунки. Крім того, позивач вважає, що відповідач незаконно здійснює нарахування за опалення місць загального користування, та неправомірно коригує норми споживання або не нараховує пільги.

Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати порушення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» договірних зобов'язань з надання послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання; зобов'язати відповідача привести у відповідність до вимог чинного законодавства методику розрахунку по визначенню розміру пільги за надану підприємством послугу з централізованого опалення; зобов'язати забезпечити в платіжних документах пільгової категорії осіб відображення розміру державної соціальної норми на використання послуг, які надаються підприємством; зобов'язати провести перерахунок виставлених позивачу рахунків з оплати послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 15 жовтня 2015 року по день проведення фактичного перерахунку, за результатами якого внести відповідні зміни до існуючої заборгованості.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, які саме пункти Договіру приєднання про надання послуг з централізованого опалення, та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго» від 01 липня 2014 року були порушені відповідачем і яким саме чином.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л.Ізмайлова