Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року

Волноваський районний суд, Донецької області

У складі: головуючого: судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.

При секретареві - Метьолкіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 25.09.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що 06.07.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб реєструвався відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №210. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачкою та після розірвання шлюбу будуть мешкати з позивачкою. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дітей не має.

Причиною розпаду родини послужили ті обставини, що між ними відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки по веденню спільного господарства та виховання дітей. Також вказує, що між ними втрачені усі фізичні та духовні звязки. Зазначає, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має, а чоловік матеріальної допомоги на її утримання не надає. Сторони мешкають окремо, спільного побуту разом не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Вважає, що при сформованих взаєминах на теперішній час подальше спільне життя її і відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Питання стягнення аліментів на утримання дітей вирішено в судовому порядку, тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки ОСОБА_2 неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтв про народження, що є наявним у справі вбачається, що у сторін народилися син ОСОБА_4, 16.08.2015 року та донька ОСОБА_3, 21.12.2012 року, де в графі батьки вказано: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1.

Зі свідоцтва серії 1-ЖД №167177 про шлюб, що є наявним у справі вбачається, що 06.07.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №210, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2, шлюб реєструвався відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки по веденню спільного господарства та виховання дітей, втрачені усі фізичні та духовні звязки. Позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має, а чоловік матеріальної допомоги на її утримання не надає. Сторони мешкають окремо, спільного побуту разом не ведуть, шлюбні відносини не підтримують

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та їх дітям, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після державної реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_2.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 85 Сімейного Кодексу України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

На підставі статті 191 ч.1 СК України, аліменти присуджуються з дня подачі позовної заяви до суду.

Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, в установленому законом порядку своє батьківство не оспорював, крім того, з нього стягнуто аліменти згідно судового наказу Волноваського районного суду від 29.09.2017 року на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини, заперечень, щодо позову не надав, тому, враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті в частковому відношенні до заробітку відповідача, а саме в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку і інших доходів, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачкою судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 гривень, оскільки він документально підтверджений квитанцією від 25.09.2017 року № 46939.

Також з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень за вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 75, 84, 85, 109-114, 191 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 06 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №210.

Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоїти позивачці прізвище: ОСОБА_2.

Стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження с. Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а мешкає за адресою: Одеська область, Овідіополський район, смт. Великодолинське, кооператив Ювілейний, 31-а лінія, буд. №6, паспорт серії ЕО №728325 виданий Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області 15.10.1999 року, надати ідентифікаційний номер згідно довідки ДФС України не має можливості, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку і інших доходів, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Стягнення почати робити з 25.09.2017 року по 16.08.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного Бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 10-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Особи які брали участь у справі, але не були присутніми при оголошенні рішення мають право його оскаржити до Апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів через Волноваський районний суд з дня отримання копії рішення.

Відповідач має право подати до Волноваського районного суду заяву про перегляд заочного рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В. Писанець