Провадження № 2-о/761/306/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києва про встановлення факту спільного проживання, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту спільного проживання.

Заява обґрунтована тим, що з 18 травня 1968 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Подружжя проживали однією сім'єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить Заявниці на праві приватної власності. При цьому, ОСОБА_2 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 залишався зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, проте їй було відмовлено у призначенні такої пенсії, вказавши на необхідність встановлення факту про спільне проживання з годувальником на момент його смерті, оскільки він не був зареєстрований за її місцем проживання. В зв'язку з викладеним, Заявник була вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Заявник у судовому засіданні підтримала подану заяву про встановлення факту спільного проживання в повному обсязі, просив задовольнити.

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві у судове засідання не з»явилась, про день та час розгляд справи повідомлялась належним чином.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з боку Заявника у судовому засіданні підтвердили обставини викладені у заяві щодо спільного проживання Заявниці із померлим чоловіком з 2003р. по час смерті останнього.

Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 1968 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що в книзі записів актів громадського стану про шлюб зроблено відповідний запис за № 912 від 18 травня 1968 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (а.с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 69 років помер ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 31.03.2017 року (а.с. 41-43).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 18 березня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Лазаревою Л.І., квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 25).

З показань свідків вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство за вищевказаною адресою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві для оформлення пенсії в зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за померлого чоловіка колишнього військовослужбовця ОСОБА_2

У судовому засіданні Заявник пояснила, що для оформлення відповідної пенсій, їй необхідна була Довідка про спільне проживання з померлим за місцем свого проживання, в зв'язка з чим звернулась до ТзОВ «Індустріальний будівельний холдинг», де їй було видано Акт від 12 червня 2017 року, за підписами сусідів про те, що померлий ОСОБА_2 з 01 квітня 2003 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 не зареєстрований, але проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58)

06.11.2017р. ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, проте листом від 09.11.2017р. №26933/03 останній було відмовлено, оскільки з матеріалів архівної пенсійної справи ОСОБА_2 на день смерті зареєстрований з Заявницею за різними адресами та запропоновано звернутися з цього приводу до суду.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

За умовами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з часу придбання квартири з ОСОБА_2 і до дня його смерті весь час проживали сумісно та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 із ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01 квітня 2003 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: Осаулов А.А.