Єдиний унікальний номер 237/757/17 Номер провадження 22-ц/775/2068/2017
Єдиний унікальний номер 237/757/17 Головуючий у 1 інстанції Сметаняк О.Я.
Номер провадження 22-ц/775/2068/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Красногорівський вогнетривкий завод», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю фізичної особи задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» на користь ОСОБА_1 22000 гривен одноразово, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи та на користь держави судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення змінити та стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 200000 грн., вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обсяг та ступінь спричинених позивачу моральних страждань.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити.

Представники ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явились, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2, працювала з 24 квітня 1973 року по 02 липня 1999 року транспортувальником дробильно-помольної дільниці динасового цеху ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод». З умовами праці ознайомлена, актом розслідування професійного захворювання (отруєння) від 23 березня 1999 року встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_2 виникло за низької ефективності роботи вентиляційних систем та аспіраційних установок, причиною захворювання є дія на організм пилу який містить двоокис кремнію. Стаж роботи ОСОБА_2 в умовах шкідливих факторів склав 11 років, 07 квітня 2004 року встановлено ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 саме 70%, друга група інвалідності, діагноз «коніотуберкульоз-сілікоз», 24 травня 2009 року ОСОБА_2, померла, 24 вересня 2009 року, встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з профзахворюванням «коніотуберкульоз-сілікоз» встановленим їй за життя, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю матері, суд враховував ступінь вини відповідача; характер та обсяг душевних страждань позивача, в зв'язку зі смертю близької людини, наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю матері; тривалість часу, а саме сім років, що пройшли з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду із позовом; перебування позивача у шлюбі та наявність у позивача сім'ї на момент отримання померлою ОСОБА_2 професійного захворювання та смерті, проживання позивача окремо від померлої ОСОБА_2; відсутність у позивача належних та допустимих доказів звернення за допомогою до лікарів саме з приводу моральних страждань та переживань пов'язаних зі смертю матері.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 1168 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Отже, позивач, як донька померлої ОСОБА_2 відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що смертю матері позивачу завдана моральна шкода. ОСОБА_1 втратила близьку людину, таку втрату неможливо відновити, що призвело до порушення їх нормальних життєвих зв'язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

Факт професійного захворювання ОСОБА_2 та наслідки у вигляді смерті сторонами не оспорюються. Спірним між сторонами є лише розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з вимог розумності та справедливості, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача.

За таких підстав суд дійшов висновку, що в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 22 000 грн.

Доводи апеляційної скарги стосуються неповної оцінки доказів судом першої інстанції.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: