АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1489/17 Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/790/3807/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Пашнєвої Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 рокуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 17 грудня 2015 року між нею та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість, відповідно до умов якої відповідач отримала 10 000 доларів США та зобов'язалась придбати у строк до 01 червня 2016 придбати для ОСОБА_1 об'єкт. нерухомості. На підтвердження отримання грошових коштів було складено відповідну розписку. Посилаючись на те, що нерухомість придбано не було, отримані грошові кошти відповідачем не повернуто, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 270 213 гривень 20 копійок боргу за розпискою (еквівалент 10 000 доларів США), три відсотки річних за порушення виконання зобов'язань у розмірі 6 218 гривень 60 копійок та 31 207 гривень 07 копійок процентів за користування коштами.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що об'єкт нерухомості відповідачем для неї не придбано, отримані грошові кошти не повернуто, у зв'язку з чим наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 суми боргу та процентів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 17 грудня 2015 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_5 10 000 доларів США і зобов`язалася до 01 червня 2016 року придбати для ОСОБА_4 об'єкт нерухомості. На підтвердження отримання грошових коштів була складено розписку (а.с. 15).

Факт отримання грошових коштів у вказаному розмірі та складання розписки Відповідачем не заперечується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами по справі договору позики, розписка не містить обов'язку відповідача повернути отримані кошти, а тому відсутні підстави для їх стягнення в судовому порядку.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позов як цивільно-процесуальний засіб, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, це вимога заінтересованої особи до суду про захист порушеного або оспорюваного права.

Складовими частинами позову є предмет позову і його підстава.

Предметом позову в розумінні ЦПК України є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення, а підставою - обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.

Виходячи з аналізу норм цивільного процесуального права, підставу позову складають не норми матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін (правова підстава позову), а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто юридичних фактів матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини (їх виникнення, зміну, припинення), та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Як убачається зі змісту заявленого ОСОБА_1 позову, її вимоги зводяться до стягнення з відповідача отриманих коштів, процентів за користування ними та 3% річних за порушення виконання зобов'язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (ст. 1011 ЦК).

Відповідно до частини другої ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Встановлено та не заперечується сторонами по справі, що об'єкт нерухомості відповідачем в інтересах ОСОБА_1 придбано не було, грошові кошти, отримані для цього за розпискою не повернуто, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 256 306 гривень, що є еквівалентом 10 000 дол. США станом на день ухвалення рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки на підставі укладеного між сторонами договору грошове зобов`язання у ОСОБА_2 не виникло, дія положення ч. 2 ст. 625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 отриманих за розпискою 256 306 грн. та про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та 3% річних з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 256 306 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 2808 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 575 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук