ЄУН № 331/1461/17
Провадження № 2/331/599/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Владиченко І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

позивача- Зубенко Т.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу за договором позики від 27.10.2016 року в розмірі 405 600 гривень .

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 27.10.2016 року вона надала в борг відповідачу 15 000 доларів США, однак відповідачка до теперішнього часу суму боргу не повернула.

В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що ОСОБА_3 є її подругою. Вона неодноразово надавала їй в борг грошові кошти. В жовтні 2016 року ОСОБА_3 просила позичити їй 15 000 доларів , як вона пояснила , вказані грошові кошти необхідні їй для здійснення вкладу в фірмі в м. Біла Церква. Відповідачка запевнила, що як тільки вона здійснити продаж землі , гроші одразу поверне. 27.10.2016 року вона передала відповідачу 15 000 доларів, про що остання написала розписку. Після цього ОСОБА_2 неодноразово прохала повернути гроші відповідачку як телефоном, так і шляхом надіслання вимог про повернення боргу , однак гроші їй до теперішнього часу не повернули.

Представник позивача позов підтримав, надавши пояснення аналогічні в ньому викладені, наполягав на задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала. Пояснила суду, що з позивачкоє є подругами. В 2014 році вона взяла в неї в борг 5000 доларів та 53 000 гривень. Після цього ОСОБА_2 їй звонила та просила повернути гроші, а в жовтні 2016 року, посилаючись на те, що в неї в родині виникли проблеми, попросила написати її розписку. Вона написала розписку, оскільки у неї були з позивачкою дружні стосунки . Просила в задоволенні позову відмовити через те, що грошей в сумі 15 000 долларів не отримувала, вимоги про погашення боргу також до неї не надходило.

Представник відповідача також просила в задоволенні позлвних вимог відмовити, з огляду на те, що позов передчасний, в розписці не вказано строку повернення позитки, а вимоги про її повернення відповідачу не надходило.

В ході розгляду справи відповідач та представник відповідача , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи , до судового засідання не з»явилися , доказів поважності неявки до суду не надали, через що розгляд справи завершений у їх відсутність , на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, і зазначене підтверджено розпискою, наявною в матеріалах справи, що 27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 взяла у борг у ОСОБА_2 15 000 доларів США .

22 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, крім того, згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повторна вимога ОСОБА_2 про повернення суми боргу в розмірі 15 000 доларів, отримана ОСОБА_3 27 квітня 2017 року.

Станом на 22 серпня 2017 року відповідач суму боргу за договором не повернув .

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У той самий час за змістом частин 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Враховуючи, що наявною в матеріалах справи розпискою підтверджено факт існування між сторонами договірних правовідносин, а також факт отримання ОСОБА_3 суми 15 000 доларів , крім того, судом встановлено, що в порушення вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позика не була повернена ОСОБА_3 протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки суми борги за договором від 27 жовтня 2017 року.

Разом з тим, з урахуванням вимог ст. 533 ЦК України , слід стягнути грошові кошти з відповідача в розмірі 15 000 доларів США , що станом на 22.08.2017 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 381 646 ,50гривень ( 15 000 доларів США х 25,4431 грн.) .

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача судовий збір прапорційно задоволеним позовним вимогам 4136, 46 гривень.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 27.10.2016 року в розмірі 381 646 (триста вісімдесят одна тисяча шістсот сорок шість) гривень 50 копійок, судовий збір в розмірі 4 136 (чотири тисячі сто тридцять шість ) гривень 46 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

22.08.2017