Справа № 265/7881/17
Провадження № 2/265/2002/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі Мамаєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири № 42, розташованої в будинку № 30/17 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі на підставі договору дарування від 19 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Крім неї, у даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік, ОСОБА_2, який з липня 2016 року до теперішнього часу за вказаною адресою не проживає, його особистих речей в даній квартирі немає, ніякої участі в її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Таким чином, вважає, що є всі підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі № 42, розташованій у будинку № 30/17 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку.

Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що квартира № 42, розташована в будинку № 30/17 по бульвару Меотиди місті Маріуполі належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 19 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 582.

Як вбачається з акту, складеного головою КСН «Центральний» ОСОБА_5 та секретарем КСН «Центральний» ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проте протягом року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджено сусідами ОСОБА_7, ОСОБА_8,

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи у ній понад рік, чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим будинком.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 640, 00 гривень, сплачений останньою при зверненні до суду, що підтверджується відповідною квитанцією.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 42, розташованій в будинку № 30/17 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тесту рішення.

Повний текст рішення суду складено 29 грудня 2017 року.

Суддя С.С. Гноєвой