Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/617/17

Провадження №2/377/278/17

28 серпня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

02 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27. Причиною звернення до суду з даним позовом про розлучення стало те, що незважаючи на другу спробу зберегти шлюб, в силу психологічної несумісності характерів стосунки між сторонами так і не налагодились.

У судове засідання позивачка та відповідач не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 лютого 2011 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 27. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_1.

Під час шлюбу в них народилась дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, і яка залишається проживати разом з позивачкою.

Як вбачається із змісту позовної заяви, незважаючи на другу спробу зберегти шлюб у сторін так і не склалися нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності характерів. Як виявилося, з часом у позивача та відповідача зовсім різні погляди на сімейне життя, подружні права та обовязки. Вперше шлюб був зареєстрований 25.02.1995 року, який було розірвано 21.05.2009 року, проте з метою повторної спроби поновити шлюбні стосунки 26.02.2011 року позивачка та відповідач знову зареєстрували шлюб. Однак, стосунки між ними так і не налагодилися, і з кожним роком вони все більше погіршувалися, внаслідок чого сторони стали відчувати себе чужими людьми. В кожного окремий бюджет. Аліменти на дитину стягуються з відповідача за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька