Справа № 346/3605/17
Провадження № 22-ц/779/1817/2017
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Бойчука І.В.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухваленого суддею Бирич Н.В. 31 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

04.08.2017 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_5, якій на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0030 га для будівництва гаража.

У 2013 році ОСОБА_5 розпочала на цій ділянці будівництво гаража, однак не завершила його оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

Посилаючись на те, що на даний час будівництво гаража завершено, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів на право власності, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Позивач не погоджується з висновком суду про те, що за відсутності у спадкодавця належно оформленого права власності на гараж спадкоємець не має права на спадкування.

Апелянт зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку.

Не враховано судом і того, що гараж збудований на приватизованій спадкодавцем земельній ділянці, яка була виділена саме для будівництва гаража.

Крім того, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився та надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.02.2010 року ОСОБА_5 належало 0,0030 га земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража.(а.с.9)

22.01.2013 року інспекцією держархбудконтролю в Івано-Франківській області зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт - будівництво гаража по АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_5.(а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть.(а.с.6)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_3.(а.с.7)

Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходяться в АДРЕСА_1 загальною площею 0,0030 га, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття спадщини гараж не належав ОСОБА_5, а тому таке майно не входить до складу спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна.

Враховуючи те, що будівництво гаража було розпочато у 2013 році та не було завершено за життя спадкодавця, а отже остання не набула в установленому законом порядку права власності на гараж, як передбачено ЗУ від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та ст.331 ЦК, підстав для визнання права власності в порядку спадкування немає.

У зв'язку з наведеним, безпідставними є посилання позивача у скарзі на положення Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про те, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) вирішується в судовому порядку, а також посилання на те, що гараж збудований на приватизованій спадкодавцем земельній ділянці, яка була виділена саме для будівництва гаража.

При таких обставинах справи підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 жовтня 2017 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

І.В. Бойчук