Справа № 752/964/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5043/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 02.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису №13016, вчиненого 27 червня 2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню.

31 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення вказаного вище позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №13016, вчиненого 27 червня 2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. до вирішення даної справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач послався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено вказаний виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому його примусове виконання може ускладнити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що призведе до порушення майнових прав позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису не є беззаперечною підставою для зупинення виконавчого провадження у разі оскарження у судовому порядку виконавчого документа. Крім того, заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1306, вчиненого 27 червня 2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» боргу в сумі 2 387 056 грн. 03 коп.

Предметом позовних вимог є вказаний виконавчий напис нотаріуса, який позивач ОСОБА_2 просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір, вид забезпечення позову є співвмірним із заявленим позивачем вимогами та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки проведення державною виконавчою службою стягнення боргу чи опису й реалізації належного позивачу майна на погашення боргу до ухвалення рішення по вказаному спору призведе до порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Таким чином, висновки суду про те, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не заслуговують на увагу.

Що стосується висновків суду про те, що наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису не є беззаперечною підставою для зупинення виконавчого провадження у разі оскарження у судовому порядку виконавчого документа, то вони не ґрунтуються на вимогах п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яким встановлено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошенняі оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді