Головуючий суду 1 інстанції - Безкровний І.Г.
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 414/1235/17
Провадження № 22ц/782/791/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М.

суддів - Кострицького В.В., Орлова І.В.

за участю секретаря - Данько Л.С.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди,

встановив

29 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути майнову шкоду у розмірі 8108,08 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 26 жовтня 2012 року він надав відповідачу в користування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 Будинок був наданий для проживання відповідача та його цивільної дружини на умовах сплати комунальних послуг, без внесення плати за користування. В 2014 році відповідач без згоди позивача дозволив проживати в будинку батькові своєї цивільної дружини. Оплату за комунальні послуги відповідач став здійснювати нерегулярно, внаслідок чого утворилась заборгованість за газ, воду, телефон в загальному розмірі 7936,88 грн. Внаслідок заборгованості 25 травня 2016 року будинок був відключений від газопостачання. Також в травні 2016 року внаслідок несправності водоколодязної системи, яка була пошкоджена відповідачем, було припинене водопостачання в будинок. Для усунення пошкодження та відновлення водопостачання відповідачем були витраченні кошти у розмірі 171,20 грн. Заборгованість по комунальним платежам та витрати на ремонт системи водопостачання в загальному розмірі 8108,08 грн. позивач вважає шкодою, завданою неправомірними діями відповідача. В червні 2017 року відповідач звільнив будинок разом з особами, що з ним проживали, однак не сплатив заборгованість по комунальним платежам та не відшкодував понесені позивачем витрати по відновленню водопостачання. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивач хвилювався, нервував, внаслідок чого погіршився його фізичний та душевний стан. Його моральні страждання продовжуються, оскільки позивач не має можливості повноцінно користуватись будинком або розпорядитись ним, адже газопостачання в будинок не відновлено до погашення заборгованості.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 7936,88 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 626,50 грн.

З рішенням суду не погоджується позивач. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, але їх неявка відповідно до частини 1 статті 305 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони завчасно, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що заборгованість за газ виникла внаслідок неналежної роботи лічильника газу, тому він не був згодний з обсягом спожитого газу. Він намагався вирішити це питання в комунальній службі з газопостачання, але це не дало ніяких результатів. Погоджується з тим, що зобов'язаний оплатити заборгованість за комунальні послуги. Несправність крану водоколодязної системи він намагався усунути власними силами, але не зміг цього зробити, тому вода перестала потрапляти до будинку. Також погоджується, що завдав моральних страждань позивачу, але вважає розмір заявленої в позові моральної шкоди значно завищеним. Просив врахувати, що в нього невелика заробітна плата, з якої вираховуються щомісячно аліменти.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти, які підтверджуються письмовими доказами та визнаються сторонами.

Позивач є власником 1/2 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Будинок у 2010 році успадкований позивачем після смерті батька.

26 жовтня 2012 року позивач передав будинок жилий будинок з господарськими будівлями в тимчасове користування відповідачу для проживання, а відповідач зобов'язався забезпечувати цілісність та обслуговування зазначеного будинку, а також сплату комунальних послуг. Домовленість сторін оформлена гарантійною розпискою, написаною відповідачем.

Відповідач за погодженням з позивачем проживав в будинку разом з цивільною дружиною, а в січні 2014 року в будинок без погодження з позивачем вселився та проживав батько цивільної дружини відповідача.

В червні 2017 року відповідач звільнив будинок разом з особами, що з ним проживали.

В період проживання відповідача в будинку з жовтня 2012 року по червень 2017 року утворилась заборгованість за комунальні послуги, а саме: за послуги газопостачання - в розмірі 7901,88 грн, за послуги водопостачання та водовідведення - в розмірі 7,23 грн, телекомунікаційні послуги - в розмірі 27,77 грн., а всього в загальному розмірі 7936,88 грн.

Також встановлено, що позивачем був придбаний кран водопровідний за 58 грн. та оплачено послуги слюсаря по встановленню нового крану в розмірі 113,20 грн., а всього витрачено 171,20 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги. В частині стягнення витрат на ремонт водоколядзної системи суд вважав позов недоведеним належними доказами. Також суд вважав недоведеним позов в частині стягнення моральної шкоди.

До правовідносин сторін суд застосував норми матеріального права, які регулюють правові відносини найму житла (статті 811, 815, 821 Цивільного кодексу України).

Апеляційний суд з вказаним висновком не погоджується, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Зокрема, суд не звернув уваги на те, що відповідно до частини 1 статті 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

В даному випадку позивач передав житловий будинок для користування відповідачу безкоштовно, без внесення орендної плати, про що свідчить зміст гарантійної розписки та що визнав в судовому засіданні відповідач. Тобто позивач безкоштовно передав відповідачу право користування майном. Правові відносини, які виникли між сторонами врегульовані статтями 401, 402, 403, 404, 406 Цивільного кодексу України про право користування чужим майном (сервітут).

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

За змістом статтей 401, 402, 403, 404, 406 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна, до якого відноситься житловий будинок. Сервітут може бути встановлений, зокрема, договором. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном та може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Збитками закон визнає втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (стаття 22 Цивільного кодексу України).

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм права заборгованість за спожиті відповідачем комунальні послуги у розмірі 7936,88 грн. та витрати на ремонтні роботи по відновленню водопостачання в будинок у розмірі 113,20 грн., а всього у загальному розмірі 8108,08 грн. для позивача є збитками, які завдані відповідачем в період користування майном позивача. Завдані збитки підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки він брав на себе зобов'язання забезпечувати цілісність та обслуговування будинку, а також сплату комунальних послуг.

Частина 3 статті 386 Цивільного кодексу України надає право власнику, права якого порушені, на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів або у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом безспірно встановлено, що права позивача як власника житлового будинку порушені, оскільки в будинку припинене газопостачання, яке може бути відновлене тільки після сплати заборгованості за спожитий газ, що вимагає від позивача додаткових зусиль для відновлення порушеного права. Відсутність газопостачання фактично робить неможливим користування житловим будинком для проживання в ньому. Судом не ставиться під сумнів, що зазначені обставини негативно впливають на душевний стан позивача та завдають йому моральних страждань. На момент вирішення справи право позивача не відновлено. Відповідач не вжив заходів, направлених на зменшення негативних наслідків, які настали від його дій.

Виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн. Такий розмір моральної шкоди становить 25% (четверту частину) від розміру завданих відповідачем збитків.

Для стягнення моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі відсутні правові підстави, оскільки, позивачем не надано доказів того, що для нього настали інші негативні наслідки, крім врахованих судом, які впливають на розмір моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд також врахував майновий стан відповідача, який отримує дохід у вигляді заробітної плати у розмірі, який в середньому дорівнює мінімальній заробітній платі, з якої також вираховуються аліменти на утримання дитини.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді, від сплати яких звільнено позивача як інваліда другої групи. Розмір судового збору визначається за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» на момент подання позову до суду за майновою вимогою (про стягнення збитків) та немайновою вимогою (про стягнення моральної шкоди), виходячи з пропорційності задоволених вимог.

Підсумовуючи наведене, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктом 4 частини 1, частинами 2,3, статті 309, статтями 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 8 108 гривень 08 копійок та немайнової (моральної) шкоди у розмірі 20 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування завданих збитків 8 108 гривень 08 копійок та у відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 10 108 гривень 08 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 478 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Авалян Н.М.

Судді Кострицький В.В.

Орлов І.В.