Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1315/17
Провадження №2/382/686/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 серпня 2017 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Карпович В. Д.

при секретарі Шипота Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання незаконним рішення сільської ради та недійсним державного акту,

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що 17 листопада 1993 року рішенням Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання (далі-«Рішення»), моїй бабусі з боку матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, було надано у власність земельну ділянку для особистого підсобного господарства, загальною площею 0,4907 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вищевказане Рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області було прийнято з порушенням законодавства, зокрема Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.02.1993 № 10 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1993 р. за № 7 (діючого на час прийняття рішення).

В п.п. 2,3 даного Порядку зазначається, що «2. Статтями 56, 57, 67 Земельного кодексу України встановлено такі розміри земельних ділянок, що передаються у приватну власність громадянам України:

- для ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара;

- для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га, селищах міського типу - 0,15 га. 3. Передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян».

За даними земельної кадастрової книги за № 62 Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області за ОСОБА_2 обліковувалися такі розміри земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2: орієнтовна загальна площа - 0,49 га, в тому числі: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,24 га - для ведення особистого селянського господарства (довідка виконкому Супоївської сільської ради за № 262 від 05.07.2017).

В Рішенні зазначається, що депутати розглянувши заяви громадян села, дані земельно-кадастрової книги Супоївської сільської ради, вирішили надати земельну ділянку гр. ОСОБА_2 в приватну власність тільки для особистого підсобного господарства, в розмірах згідно додатку (0,49 га), не зазначивши інше цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка також входить в загальну площу земельної ділянки передану у власність заявнику та на якій вже знаходився побудований житловий будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 розд. Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт (ст. 155 ЗК України).

На підставі вказаного рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, 27 листопада 1996 року ОСОБА_2 був одержаний державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103.

Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю з 1993 року регламентувався наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 за № 31, яким було затверджено Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею.

Вказаний державний акт оформлено з порушенням даної Інструкції, а саме: невірно зазначене цільове призначення земельної ділянки загальною площею 0,4907 га (в дійсності 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2407 га - для ведення особистого селянського господарства). Також спірний державний акт не має окремої нумерації.

Відповідно до п.2.6. Інструкції «Нумерування всіх бланків державних актів здійснюється окремо по кожному району Республіки Крим, областей, місту обласного підпорядкування, а в містах з районним поділом - по кожному району. Кожна форма державного акта повинна мати окрему нумерацію, починаючи з одиниці».

Дані недоліки свідчать про недійсність зазначеного державного акту.

Разом з тим, на спірній земельній ділянці, за цією же адресою, розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, 1967 року побудови, який належав на праві власності моїй матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 14 лютого 2007 р. ОСОБА_4, державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 450.

Таким чином, земельна ділянка загальною площею 0,4907 га, для ведення особистого підсобного господарства, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області та зареєстрованого за № 103, на ім'я ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, використовувалася останньою не за цільовим призначенням, що є суттєвим порушення земельного законодавства.

Після смерті його баби - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, він є спадкоємцем за заповітом, оскільки вона склала за життя заповіт на все своє майно на його ім'я. Інших, окрім нього, спадкоємців у заповіті не призначено. Заповіт посвідчений секретарем Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 17.07.2000 р. за р. № 5. Зазначений заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, що підтверджується відповідним написом на ньому.

Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), немає.

Спадщину він прийняв, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори Київської області.

Після смерті його матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, він з сестрою - ОСОБА_5, звернулися до ОСОБА_6, державного нотаріуса Шостої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає. На даний час свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_3 вони не отримали. (Витяг зі спадкового реєстру №46369302 від 05.01.2017, спадкова справа 1/2017).

Враховуюче вищевказане, через допущені помилки в рішенні Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання від 17.11.1993 р. та державному акті на право приватної власності на землю, виданого 27 листопада 1996 року Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області, він позбавлений можливості присвоїти зазначеним земельним ділянкам кадастрові номери, внести інформацію щодо них до Державного земельного кадастру та відповідно переоформити їх на своє ім'я в порядку спадкування.

В зв'язку з чим просив: визнати недійсними рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання від 17 листопада 1993 року, в частині надання в приватну власність земельної ділянки для особистого підсобного господарства, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 листопада 1996 року Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області на підставі рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання 17.11.1993 року на ім'я ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 0,4907 га надану для ведення особистого підсобного господарства, скасувавши запис про його державну реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103 від 27.11.1993 р.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просив розглянути справу у їх відсутності. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє позовних вимог, в заяві до суду просила справу розглядати у її відсутність, проти задоволення заявлених позивачем вимог не заперечувала.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 529, 549 ЦК УРСР, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання незаконним рішення сільської ради та недійсним державного акту - задовольнити.

Визнати недійсними рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання від 17 листопада 1993 року, в частині надання в приватну власність земельної ділянки для особистого підсобного господарства, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 листопада 1996 року Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області на підставі рішення Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області 14 сесії ХХІ скликання 17.11.1993 року на ім'я ОСОБА_2, на земельну ділянку площею 0,4907 га надану для ведення особистого підсобного господарства, скасувавши запис про його державну реєстрацію в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103 від 27.11.1993 р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В. Д.