АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/9719/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
У Х В А Л А

29 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду м. Києва Волошина В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів залишено без розгляду з підстав пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України ( належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

При подачі апеляційної скарги позивач не здійснив оплату судового збору, посилаючись ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі» та незадовільне матеріальне становище, розмір якого не дозволяє сплатити судовий збір.

Вирішуючи питання про наявність у особи, яка подає апеляційну скаргу, підстав для звільнення від сплати судового збору, суддя-доповідач виходила з наступного.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII , який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Разом з тим застосовувати частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» обов'язково слід у системному зв'язку з нормами статей 1 - 6 Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, тобто враховуючи характеристику об'єкта справляння судового збору та з урахуванням правил врегулювання темпоральної колізії, зокрема правила відповідно до якого пізніше прийнятий закон відміняє закон, якій був прийнятий раніше.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону «Про судовий збір» № 3674-VI, зокрема статті п'ятої зазначеного закону в редакції Закону № 484-VIII, слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону № 3674-VI, звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях та у Верховному Суді України.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір». Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року.

Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу, а саме для фізичних осіб - 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає - 1 600,00 грн., а тому сума до сплати за подання апеляційної скарги на ухвалу у відповідності до вимог підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону складає 320,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з підстав незадовільного майнового стану, суддя-доповідач керувались тим, що відповідно до статті 82 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

До поданого клопотання позивач надав інформацію про джерела отриманих доходів за 2016 рік. Так, із довідки Лівобережного управління пенсійного фонду вбачається, що за період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем отримана пенсії за віком в сумі 15 072,28 грн., а відомості з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва свідчать про отримання позивачем державної соціальної матеріальної допомоги за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с. 192, 193).

Письмових доказів на підтвердження незадовільного майнового стану на час подачі апеляційної скарги у листопаді 2017 року позивач не надав.

Таким чином, наведені у клопотанні доводи та подані докази не підтвердили обставин, які свідчать про те, що майновий стан позивача у 2017 році перешкоджає йому сплатити судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 320,00 грн. за подання апеляційної скарги та надано строку для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Для виконання недоліків скарги, рекомендована кореспонденція надіслана на ім'я позивача за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі.

Кореспонденція надіслана на ім'я позивача вручена останньому - 22 грудня 2017 року.

На виконання вимог закону, визначених в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року позивачем не сплачено судовий збір, а подана заява з повторним посиланням на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачі» та незадовільне матеріальне становище, розмір якого не дозволяє сплатити судовий збір.

Зазначені обставини у заяві про усунення недоліків були предметом перевірки при залишенні апеляційної скарги ОСОБА_3 без руху. Постановляючи ухвалу, суддею-доповідачем вказані конкретні підстави залишення скарги без руху, в тому числі розмір несплаченого судового збору.

Таким чином, подана позивачем заява про усунення недоліків без підтвердження сплати судового збору не свідчить про виконання вимог закону, визначених в ухвалі про залишення скарги без руху.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, зокрема: якщо позивач (відповідач) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені відповідними статтями цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява ( апеляційна скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду, в іншому випадку - заява (скарга) вважається неподаною і повертається позивачеві. Про повернення скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу - частина 7 статті 357 ЦПК України.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року слід визнати неподаною та повернути.

Керуючись ст. 185, ч. 7 ст. 357 ЦПК України суддя, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, проведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів, визнати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач: В.М. Волошина