Провадження № 2/235/2009/17
Справа № 235/4356/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення частки майна, належної спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала батькові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державного нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 20.05.1985р., реєстр 2459, який у подальшому було зареєстровано в БТІ м. Красноармійська.

Інша частина вищевказаного будинку належить його матері ОСОБА_4 на підставі цього ж документа.

За життя батько не залишив після себе заповіту.

Першочерговими спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті батька, є він та його мати - відповідач по справі.

Вони є такими, що прийняли спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем та були разом із ним зареєстровані.

На теперішній час у нього виникла необхідність в оформленні своїх спадкових справ на спадкове майно і він звернувся до нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок оформлений на мати ОСОБА_4, а частка померлого ОСОБА_5 не встановлена.

Крім того, ОСОБА_4 не визнає його вимоги по отриманню у спадщину 1/4 частини вищевказаного будинку.

Таким чином, нотаріусу незрозуміло, яка частка якого майна належить померлому ОСОБА_5 та є спадковим майном, і, більш того, між спадкоємцями існує спір, у зв'язку з чим роз'яснено його право на звернення в суд.

За цих обставин вин вимушений звернутися до суду з позовом про визначення частки житлового будинку, що належала його батькові і є спадковим майном, та визнання за собою права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку.

Позивач вважає, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 1/2, оскільки цей будинок було придбано у період перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 і ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що він є сином померлого ОСОБА_5, то є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька, який прийняв спадщину, оскільки на час смерті батька постійно проживав разом із ним та був зареєстрований з ним у вищевказаному спірному житловому будинку, отже має право на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась навіть після визнання її явки в судове засідання обов'язковою, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність за участю її представника ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, пояснивши, що позивач безпідставно претендує на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1. Одна згідно договору купівлі-продажу від 20.05.1985р. відповідач придбала незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 15% з господарчими та побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1. На теперішній час у відповідача відсутні відомості щодо закінчення будівництва цього будинку, висновку про його стовідсоткову готовність та введення цього будинку в експлуатацію. Саме тому не може бути предметом спору, а тим більше визнання в судовому порядку права власності на будь-яку частину житлового будинку, так як відсутні документи, що підтверджують право власності відповідача на цей житловий будинок.

Крім того, позивачем не доведено факт того, що він має право на спадщину. Позивач народився 17.10.1958р., актовий запис про народження № 59 зроблений 29.10.1958р. В той же час згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.09.2017р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено 12.09.1961р., актовий запис № 418. Тобто в свідоцтві про народження є невідповідність щодо прізвища матері ОСОБА_1, адже на момент реєстрації його народження вона не знаходилась у шлюбі з ОСОБА_1 і мала прізвище «ОСОБА_1». За думкою представника відповідача, доказів визнання батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 позивачем надано не було. Таким чином, немає жодних підстав вважати ОСОБА_5 батьком позивача, і відповідно немає підстав вважати його спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

На підставі наведеного просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії повторного свідоцтва про смерть, виданого 22 серпня 2017 року Покровським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.47-48).

Спадковий АДРЕСА_1 з господарчими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, оформлений на ім'я ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.1985р., посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2459, який на момент укладення договору був незакінчений будівництвом готовністю 15% (літня кухня, льох, тамбур, сарай, туалет, душ, водопровід, паркан, ворота), зареєстрований в Крансоармійському БТІ за ОСОБА_4 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу 18.08.1990р. і записано в реєстрову книгу за № 10136 (а.с.10, 47, 48, 50, 59).

Позивач є сином, а відповідач - дружиною померлого ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження позивача, виданого 12.09.1961р. Гришинською с/р Красноармійського району Сталинської області, актовий запис № 59, та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_2 від 05.09.2017р., наданого на запит ОСОБА_1 Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8, 17), отже є спадкоємцями першої черги спадкування після його смерті.

Згідно довідки Покровської міської ради Донецької області від 23.08.2017р. сторони зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. від 7 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 на 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_1 було відмовлено у зв'язку з ненаданням документів, які посвідчують право власності на 1/2 частину житлового будинку № 1 по вулиці Кооперативній у м. Покровську Донецької області на ім'я померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, до визнання за померлим в судовому порядку права власності на нерухоме майно та реєстрації рішення суду у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме прав на нерухоме майно у відділі державної реєстрації речових прав власності на об'єкти нерухомого майна ЦНАП (а.с.51).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. від 30.09.2017р. № 1312/01-16 01.09.2017р. нею була заведена спадкова справа № 91/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 1 вересня 2017 року заяву про фактичне прийняття спадщини подав син спадкодавця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, інших заяв по цій спадковій справі не надходило.

Свідоцтв про право на спадщину по цій спадковій справі не видавалось.

Заповіту від імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 немає (а.с.40, 41).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно абз.5, 6 п.3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України № 24-755/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становили****».

Оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12.09.1961р. перебували у зареєстрованому шлюбі, і придбали спірний житловий будинок у 1985р. і оформили його на ім'я ОСОБА_4, тобто під час шлюбу, суд приходить до висновку про те, що він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і частка померлого у праві спільної сумісної власності подружжя становила 1/2 .

Отже, до складу спадкової маси входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд розцінює позицію представника відповідача про відсутність предмету спору як неспроможну, оскільки вона спростовується доказом наданими позивачем доказами.

Так, дійсно, рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської Ради народних депутатів від 17.04.1985р. № 198 колишнім власникам недобудованого домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв'язку з переїздом в інше місто було дозволено продати недобудоване домоволодіння готовністю 15%, інвентаризаційною оцінкою 3068 руб., розташоване по АДРЕСА_1 ОСОБА_4; ОСОБА_4 зобов'язана після оформлення договору купівлі-продажу до 17.04.1987р. згідно проекту збудувати жилий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.46).

З договору купівлі-продажу вказаного будинку вбачається, що ОСОБА_4 купила у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 незакінчений будівництвом жилий АДРЕСА_1, з господарчими та побутовими будівлями та спорудами готовністю 15%, що розташований на земельній ділянці площею 524 кв.м (а.с.47, 48).

Разом з тим, згідно копії акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.05.1990р. комісія прийшла до висновку про те, що домоволодіння ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є прийнятим в експлуатацію.

Крім того, згідно штампу Красноармійського БТІ на правовстановлюючому документі на житловий будинок від 18.08.1990р. за ОСОБА_4 зареєстровано право особистої власності на АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу в цілому, а не на незакінчений будівництвом житловий будинок, який було придбано у 20.05.1985р. (а.с.48зв.).

Надана суду позивачем копія акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію спірного житлового будинку від 22.05.1990р. суд розцінює як належним та допустимий доказ виходячи зі змісту статей 77, 78 ЦПК України, оскільки вона завірена уповноваженою посадовою особою - начальником КП «БТІ» ОСОБА_11 12.12.2017р. та завірена печаткою цього ж підприємства.

Будь-яких обґрунтувань щодо недостовірності цього доказу представником відповідача суду не надано.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 УК України).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Такими підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач, який є спадкоємцем за законом першої черги, в установленому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з ненаданням документів, які посвідчують право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку ОСОБА_5, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивача шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заперечення представника відповідача про те, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., не є юридичним батьком позивача, а тому позивач не є спадкоємцем після його смерті, за думкою суду не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, від 05.09.2017р. № НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений 12 вересня 1961 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 (а.с.17).

Згідно копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого 12.09.1961р., його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, актовий запис про народження позивача був зроблений 29.10.1958р. за № 59 (а.с.8).

Таким чином, на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 позивач був його сином. Зворотне відповідачем та її представником суду не доведене, презумпція батьківства не спростована належними та допустимими доказами як то рішення суду про оспорювання батьківства.

За таких обставин будь-яких обставин вважати, що позивач не є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5, немає.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позовних вимог судовий збір необхідно покласти на відповідача.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1278 ЦК України, ст.ст.60, 61, 70 СК України, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. у м. Покровську Донецької області, в праві спільної сумісної власності на житловий АДРЕСА_1 становила 1/2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 960 (дев'ятсот шістдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_4, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Дата складання повного судового рішення - 2 січня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко