Справа № 629/2105/17
№ провадження 4-с/629/3/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської області скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та державного виконавця відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду зі скаргою на дії начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та державного виконавця відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, посилаючись на те, що 24 лютого 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області був виданий виконавчий лист № 629/1166/16-ц. Після отримання виконавчого листа заявник 10 квітня 2017 року направила його для виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, але 06 червня 2017 року отримала лист від начальника відділу з повідомленням про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання в якому зазначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, зазначені органи не є органами примусового виконання. Заявник з даним повідомленням не згодна, тому звернулася до суду зі скаргою та просить визнати дії державного виконавця та начальника відділу неправомірними, зобовязав державного виконавця оформити документацію, щодо поданого нею виконавчого листа відповідно до чинного законодавства та в установлені строки. Крім цього просить зобовязати начальника відділу проконтролювати роботу державного виконавця, що підпорядковується йому безпосередньо.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути дану справу за її відсутності.

Начальник відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та державний виконавець відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, але представник відділу надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними дій начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та державного виконавця відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, суд вважає не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 19 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоровя України, Державної санітарно-епідеміологічної служби України про стягнення недорахованої вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, на які працівник має право при звільненні згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством та моральної шкоди було ухвалено рішення. Згідно з даним рішенням суду позовні вимоги позивача були задоволені частково, а саме стягнуто солідарно з Міністерства охорони здоровя України та Державної санітарно-епідеміологічної служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок оплати компенсації за невикористану відпустку за 39 днів у розмірі 3087 (три тисячі вісімдесят сім) гривень 53 копійки. Крім цього стягнуто солідарно з Міністерства охорони здоровя України та Державної санітарно-епідеміологічної служби України на користь ОСОБА_1 невиплачену вихідну допомогу у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 86 копійок та моральну шкоду у розмірі 8000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набрало законної сили 08 лютого 2017 року. Після набрання чинності рішення скаржник 24 лютого 2017 року отримала виконавчий лист, який 10 квітня 2017 року направила для виконання до відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві разом з заявою про відкриття виконавчого провадження. Дану заяву разом з виконавчим листом відділ Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві отримав 14 квітня 2017 року про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень за номером № 364.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

03 травня 2017 року на адресу скаржника від відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20 квітня 2017 року. В повідомленні про повернення зазначена підстава повернення: п. 9 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12).

Дане повідомлення разом з виконавчим листом скаржник отримала 06 червня 2017 року, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень за номером № 770.

Згідно ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлено, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання отримано ОСОБА_1 06.06.2017 року.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, що передбачено ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Як вбачається з матеріалів справи 14 квітня 2017 року відділом Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві була отримана заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа.

На підставі даної заяви державним виконавцем відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 20 квітня 2017 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання в межах строків, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 15 квітня 2017 року є вихідним днем згідно календаря, 16 квітня 2017 року є святковий день «Пасха» (неділя), а у відповідності до ст. 67 КЗпП , якщо святковий або неробочий день збігається з суботою або неділею, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого, що узгоджується з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 №850-р "Про перенесення робочих днів у 2017 році". Враховуючи вищевикладене, державний виконавець відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 при винесені повідомлення про повернення виконавчого документу діяла в межах чинного законодавства, а саме у відповідності до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки розглянула питання щодо повернення виконавчого документу протягом трьох робочих днів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в діях державного виконавця відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документи без прийняття до виконання відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та вона діяла в рамках чинного законодавства України та в межах наданих їй повноважень.

Згідно ст. 388 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд покладає судові витрати, повязані з розглядом скарги за рахунок держави, оскільки скаржник на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2017 року була звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 14, 208-210, 386-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 та державного виконавця відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харкiвської областi шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Смірнова