Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивачі вказали, що 02 червня 2017 року у м. Бар Вінницької області, на автодорозі по вулиці М.Леонтовича, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи виїзд з двору житлового будинку № 4, на автодорогу, допустив зіткнення з автомобілем марки «Renaut Logan», д.н.з. НОМЕР_3. В результаті зіткнення водій автомобіля ОСОБА_1 не впорався з керуванням, допустив зіткнення з деревом, та отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани голови. Власником автомобіля НОМЕР_2, який був пошкоджений в результаті ДТП, є ОСОБА_2. Позивачам завдано матеріальну та моральну шкоду. Добровільно відповідач не бажає відшкодувати заподіяну шкоду. Тому, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 161 998 гривень, моральну шкоду в сумі 7000 гривень, 1690 грн. понесених судових витрат, а загалом 170 688 грн., на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5 959 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., 160 грн. понесених судових витрат, а загалом 16119 грн.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник адвокат Невольчук С.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

02 червня 2017 року, біля 17-00 години, у м. Бар Вінницької області, на автодорозі по вулиці М.Леонтовича, неподалік будинку № 4, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи виїзд з двору житлового будинку № 4, на автодорогу - вулицю М. Леонтовича, допустив зіткнення з автомобілем марки Renaut Logan, д.н.з. НОМЕР_3, який рухався по автошляху - вулиці Леонтовича в напрямку вулиці Героїв Майдану. В результаті зіткнення водій автомобіля Renaut Logan - ОСОБА_1 не впорався з керуванням, допустив зіткнення з деревом, та отримав тілесні ушкодження у вигляді рваної рани голови.

Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2017 року, за №0000267, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 103 від 11.08.2017 року, у ОСОБА_7, мали місце: забійно-рвана рана голови, синець на спинці носа. Вкаазані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних.

13 вересня 2017 року, слідчим Барського ВП Жмеринського ВПГУНП у Вінницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000267, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3, складу кримінального правопорушення. У постанові про закриття кримінального правопорушення, зазначено, що у вказаній вище дорожній ситуації водій ОСОБА_3, повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України - «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром, дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». Порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1, отримав тілесні ушкодження, і тому, змушений був пройти курс лікування у хірургічному відділенні КУ «Барська ЦРЛ», що підтверджується копією Виписки з медичної картки стаціонарного хворого. На придбання ліків ОСОБА_1 було витрачено 3079 гривень.

Під час лікування ОСОБА_1 не працював з 02.06.2017 року по 09.06.2017 року (7 днів ); з 10.06.2017 року по 19.06.2017 року (10 днів ); з 20.06.2017 року по 23.06.2017 року ( 4 дні ) - всього 21 день, що підтверджується листками непрацездатності. Відповідно до чинного трудового законодавства ОСОБА_1 за місцем роботи оплачено 60 % заробітку - 4 320 гривень 96 копійки. Згідно довідок з місця роботи позивача Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, на час його лікування, середньоденна заробітна плата становила 342 гривні 93 копійки. Тому, сума відшкодування за час непрацездатності складає 2 880,57 гривень (7201,53 - 4320,96 = 2 880,57).

Таким чином, матеріальна шкода, завдана ОСОБА_1 ДТП становить: 2 880,57 + 3 079 гривень = 5 959 гривень 57 копійок.

Власником автомобіля НОМЕР_2, який був пошкоджений в результаті ДТА, є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких: фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК країни, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, на підставі ч.1 ст. 1195 ЦК України, зобов'язана і шкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати даткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього і догляду тощо.

Верховним Судом України, в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику і розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 роз'яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній чинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки, в результаті неправомірних та винних дій обвинуваченого було заподіяно фізичної шкоди ОСОБА_1 у вигляді тілесних ушкоджень, і позивач для поновлення свого особистого немайнового права на життя і здоров'я, поніс витрати на придбання медикаментів, лікарських засобів, медичних обстежень, та матеріалів медичного призначення для лікування здоров'я, які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Крім матеріальної шкоди, позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка виразилася в моральних та фізичних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті позивача, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, важкість виконання повсякденних обов'язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. В момент отримання тілесних ушкоджень, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В подальшому був вимушений проходити стаціонарне лікування в районній лікарні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 частиною 2 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 №6 в пункті 9 абзацу 4.

Згідно роз'яснень викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди винні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Власником автомобіля НОМЕР_2, який був пошкоджений в результаті ДТП, є ОСОБА_2.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 4011/17-21 від 21.08.2017 року, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, складає 161 тисяча 997 гривень 74 копійки.

Крім матеріальної шкоди, діями ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 завдано і моральну шкоди, яка полягає в тому, що він є людиною похилого віку, дізнавшись про ДТП, одержав емоційний стрес через переживання за життя та здоров'я сина. Він почав нервуватись, перейматися через необхідність ремонту автомобіля, тривали час позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, вимушений ходити пішки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі 6-2808ц15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальних заподіювана шкоди застрахована.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати, які складаються із судового збору 1690 грн. на користь ОСОБА_2 та 160 грн. на користь ОСОБА_1.

На підставі ст. 1166, ст. 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 161 998 гривень, моральну шкоду в сумі 7000 гривень, 1690 грн. понесених судових витрат, а загалом 170 688 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5 959 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., 160 грн. понесених судових витрат, а загалом 16119 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повний текст рішення буде виготовлений 28.12.2017