Справа № 515/993/17
Провадження № 2/515/1542/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Вишнівської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

28.05.2016 року в м.Татарбунари Одеської області помер ОСОБА_4, який був чоловіком його бабусі ОСОБА_5, померлої 27.05.2014 року. З бабусею та її чоловіком позивач проживав з початку 2011 року, а після її смерті залишився проживати з ОСОБА_4 та доглядав його. Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.02.2015 року, позивач прийняв спадщину, яка залишилася після смерті його бабусі. Після смерті ОСОБА_4 також залишилася земельна ділянка площею 8,25 га, розташована на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №497943, виданим Вишнівською сільською Радою народних депутатів 15.08.2011 року на імя ОСОБА_4, яку позивач має право успадкувати в порядку четвертої черги за законом, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років.

Звернувшись до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, позивач отримав відмову з причини ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцями понад пять років на час відкриття спадщини та рекомендацію звернутися до суду із заявою про встановлення цього юридичного факту. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем понад пять років до часу відкриття спадщини залишено без розгляду у звязку з тим, що під час розгляду справи встановлено, що є інші особи, які подали заяву про прийняття спадку після смерті спадкодавця, що виявлено із наданої суду копії спадкової справи №15/2016 до майна померлого 28.05.2016 року ОСОБА_4, з якої вбачається, що до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги звернулася ОСОБА_8

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.04.2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та за ним, як спадкоємцем четвертої черги за законом, визнано право власності на спадковий житловий будинок та встановлено, що ОСОБА_8 не має ніякого відношення до спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4 Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття у спадщину вищевказаної спадкової земельної ділянки, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вказане нерухоме майно з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем четвертої черги по закону, права власності на спадкову земельну ділянку, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину він позбавлений можливості, оскільки правовстановлюючий документ на вищезазначене спадкове майно, який необхідно надати нотаріусу для прийняття спадку, втрачений, а отримати дублікат після смерті спадкодавця - неможливо.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.54).

Представник Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направила до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність. Зазначила також, що за життя ОСОБА_4 склав заповіт на користь ОСОБА_9, надавши копію заповіту та витягу зі Спадкового реєстру про реєстрацію заповіту (а.с.23-25).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на спадкову земельну ділянку.

Вказане підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №450559 від 31.05.2016 року (а.с.4) та копією актового запису про смерть №211 від 31.05.2016 року (а.с.46), якими підтверджується, що ОСОБА_4 помер 28.05.2016 року у м.Татарбунари Одеської області;

- копією Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №497943 (а.с.7), виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Вишнівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 23.05.2000 року №78-ХХІІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 15.08.2001 року за №3498, відповідно до якого власником земельної ділянки площею 8,26 га, розташованої на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є ОСОБА_4;

- інформаційною довідкою №0-15-0.420-11/121-17 від 20.03.2017 року (а.с.8) про нормативну грошову оцінку земельних часток (паїв) загальною площею 8,2625 га, розташованих на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населеного пункту), які перебували у власності ОСОБА_4, з якої слідує, що їх вартість станом на 01.01.2017 року становить 347326,16 грн.;

- копією ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року (а.с.5), якою підтверджується, що заяву ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем понад пять років до часу відкриття спадщини, залишено без розгляду;

- копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.04.2017 року (а.с.9-10), з якого вбачається, що за ОСОБА_1, який народився 01.03.1991 року у м.Тирасполь Республіки Молдова, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул.Леніна, 61 в с.Вишневе Татарбунарського району Одеської області, який залишився після смерті ОСОБА_4 При цьому, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом і вказані обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню;

- листом нотаріуса за №88/01-16 від 15.06.2017 року (а.с.6) з якого видно, що позивачу було відмовлено в оформленні у безспірному порядку спадщини за законом на майно померлого ОСОБА_4, а саме земельну ділянку, що розташована на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права;

- копіями заяв ОСОБА_8 про відкриття спадкової справи після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_4 від 28.11.2016 року (а.с.33) та №69 від 17.12.2016 року (а.с.37), з якими вона звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7;

- листом приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 №199/02-14 від 17.12.2016 року (а.с.47), з якої вбачається, що ОСОБА_8 рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 не менше пяти років до часу відкриття спадщини;

- витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №46207834 від 17.12.2016 року (а.с.41), з якого вбачається, що за заявою ОСОБА_8 до майна померлого ОСОБА_4 було заведено спадкову справу під номером у спадковому реєстрі №10/2016, однак на теперішній час спадкова справа закрита (а.с.29);

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадові договори) №46207685 від 17.12.2016 року (а.с.39), з якої вбачається, що складений ОСОБА_4 заповіт, який був посвідчений 23.09.2014 року у Вишнівській сільській раді та зареєстрований у Спадковому реєстрі 30.09.2014 року, станом на день видачі цієї інформаційної довідки є чинним;

- копією заяви ОСОБА_1 від 31.01.2017 року (а.с.42), якою підтверджується його звернення до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_7 з метою прийняття спадщини, як спадкоємця четвертої черги за законом після померлого 28.05.2016 року ОСОБА_4;

- копією заповіту від 23.09.2014 року (а.с.16), зареєстрованого у реєстрі за №15, з якого вбачається, що ОСОБА_4 за життя склав заповідальне розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №38499729 від 30.09.2014 року (а.с.17), з якого вбачається, що вищевказаний заповіт був зареєстрований у відповідному реєстрі 30.09.2014 року під №56591049;

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу, як передбачено ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Із роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Судом встановлено, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.7), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.8), а позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом, фактично прийняв спадщину після ОСОБА_4, але переоформити спадкову земельну ділянку на своє імя не має можливості у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. При цьому ані ОСОБА_9, на користь якої за життя спадкодавцем було складено заповідальне розпорядження (а.с.16), ані ОСОБА_8, яка виявила бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги в порядку спадкування за законом, подавши у встановлений законодавством шестимісячний строк відповідну заяву до приватного нотаріуса (а.с.33,37), її не прийняли, що вбачається з копії спадкової справи, наданої на запит суду нотаріусом. Відтак, беручи до уваги те, що за позивачем, як спадкоємцем четвертої черги за законом, рішенням Татарбунарського районного суду від 26 квітня 2017 року визнано право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцю ОСОБА_4, однак прийняти спадщину на інше спадкове майно в установленому законом порядку, а саме земельну ділянку, належну спадкодавцю на праві приватної власності (а.с. 7) він не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с. 6), за відсутності заперечень відповідача (а.с. 23), суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 8,26 га, розташовану на території Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №497943, що належала ОСОБА_4, померлому 28.05.2016 року.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.13, 19,77-82, 229, 247, 259, 263-264 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право власності на земельну ділянку загальною площею 8,26 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №497943, виданим 15 серпня 2001 року Вишнівською сільською Радою народних депутатів, що належала ОСОБА_4, померлому 28 травня 2016 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк