Номер провадження: 22-ц/785/4399/17
Номер справи місцевого суду: 522/2883/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Дрішлюк А.І.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року у справі за скаргою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на дії Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі державного виконавця Крецула Вадима Андрійовича,

в с т а н о в и л а:

Заявник КС «Перше кредитне товариство» звернувся до суду зі скаргою на дії Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі державного виконавця Крецула Вадима Андрійовича, посилаючись на незаконність постанов про накладення арешту на грошові кошти КС «Перше кредитне товариство», на все майно КС «Перше кредитне товариство» та заборону на його відчуження у виконавчому провадженні № 52169353. У заяві посилався на те, що постанови від 27.01.2017 року не відповідають вимогам закону, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником, а 05.04.2016 року господарським судом Одеської області було постановлено ухвалу у справі № 7/17-2087-2011 за заявою ОСОБА_2 до КС «Перше кредитне товариство» про визнання банкрутом, згідно з якою було затверджено мирову угоду, укладену між Комітетом Кредиторів КС «Перше кредитне товариство» в особі голови комітету кредиторів Азарова А.С. та боржником в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Дворніченко О.О. на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 15.02.2016 року. Пунктом 4.2. згаданої мирової угоди передбачено, що сплата заборгованості кредиторам заявника відстрочується на один рік від моменту затвердження та сплачується за графіком після закінчення цього строку, а п.п. 5.1., 5.2. цієї мирової угоди передбачено, що на період з дня затвердження судом у до закінчення виконання угоди кредиторам та посадовим особам боржника забороняється чинити будь-які перешкоди виконанню угоди, й виконавчі провадження на користь будь-кого з кредиторів, вимоги якого охоплюються даною угодою, за постановою державного виконавця повинні бути закінчені протягом одного місяця.

Крім того, заявник зазначає, що у п. 8 резолютивної частини згаданої ухвали господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року вказано, що вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, та зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року відмовлено заявнику в задоволенні заяви (а.с. 31-32).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, 03.04.2017 року представник КС «Перше кредитне товариство», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подав апеляційну скаргу про її скасування, оскільки постанови державного виконавця фактично зупинили можливість виконувати ухвалу господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року та затверджену судом мирову угоду щодо поновлення господарської діяльності та проведення розрахунків з кредиторами.

В судовому засіданні представник КС «Перше кредитне товариство» Іожицкий О.В. підтримав скаргу, пояснюючи, що в такий спосіб унеможливлене виконання рішення господарського суду.

Державний виконавець Крецул В.А., не визнав скаргу, посилався на те, що, хоча кредитори у цьому провадженні не включені до реєстру тих, хто може отримати кошти, але законом не визначено процедуру вирішення питання за таких обставин, коли існує колізія між двома законами і мирова угода, укладена між стягувачем та боржником, визнана господарським судом, не є підставою для закриття виконавчих проваджень.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів про те, що стягувачі у зведеному провадженні є особами, які визнані кредиторами господарським судом, і крім того, вони так само є кредиторами, а тому їх вимоги підлягають врахуванню.

Проте до таких висновків суд прийшов із порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин справи та відповідних їм правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Крецулом В.А., при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП № 52169353, до складу якого входять 1366 виконавчих проваджень про стягнення з КС «Перше кредитне товариство» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави на загальну суму 33 002 927,60 грн., було винесено постанову ВП № 52169353 від 27.01.2017 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника, яке належить КС «Перше кредитне товариство» у межах сумі 33 002 927,60 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить КС «Перше кредитне товариство» у межах сумі 33 002 927,60 грн.; постанову ВП № 52169353 від 27.01.2017 року про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти на загальну суму 33 002 927,60 грн., що містяться на банківських рахунках, що належать КС «Перше кредитне товариство». Інші фактичні обставини судом не встановлено.

Разом із тим, відповідно до ч.4ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до участі до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду, в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст.ст.383,384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, що видав виконавчий документ.

Розгляд скарги здійснюється в порядку ст.386 ЦПК України.

Відповідно до ст.1212 ГПК України скарги, дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до відомостей облікової картки зведеного провадження №ЄДРВП 52169353, наданої державною виконавчої службою до суду апеляційної інстанції, на виконанні перебувають не лише виконавчі листи, видані судом загальної юрисдикції, а і накази Господарського суду Одеської області, зокрема наказ №4/87-10-2552 від 20.09.2010 року, наказ №30/17-2162-2011 від 14.07.2011 року про стягнення 196784,04 грн., наказ №27/17-283-011 від 11.04.2011 року про стягнення 17522,15 грн. та інші (згідно переліку облікової картки), а тому суд загальної юрисдикції не вправі вирішувати щодо правомірності дії, що стосується виконання рішень господарських судів, оскільки не є компетентним судом в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і для цього існує інший порядок вирішення шляхом звернення до господарського суду, проте такі процесуальні правила залишилися поза увагою суду.

Крім того, судом не з'ясовані істотні обставини щодо того, хто є кредитором боржника, і з яких підстав, чи підлягають їх вимоги задоволенню і у яку чергу, хоча з'ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, вбачається, що КС «Перше Кредитне Товариство» перебувала в стадії банкрутства у відповідності до вимог ст.ст.6,7,11 Закону України «Про відновлення неплатоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2016 року затверджено мирову угоду, укладену між Комітетом Кредиторів КС «Перше Кредитне товариство» та Боржником в особі керуючого санацією.

При цьому визначено, що припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч.2ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені розглядаються і вважаються погашеними, зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Статтями 17, 23 Закону визначені порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника, виявлення кредиторів, відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів, зазначено, що після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, їх вимоги погашаються в ліквідаційній процедурі у шосту чергу.

Частиною 2 ст.2 Закону передбачено, що Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами у регулюванні відносин, пов'язаних із банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за виключенням випадків, передбачених у Законі.

Ухвалою господарського суду затверджено мирову угоду, відтак існує рішення, яке підлягає виконанню.

Разом із тим, відповідь на доводи скарги в цій частині судом першої інстанції не надана, і оцінка доводам щодо правил Закону України ««Про відновлення неплатоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо погашення вимог певних кредиторів не наведена.

Таким чином, для вирішення питання щодо правомірності накладення арешту в рамках зведеного провадження з'ясуванню підлягають всі вищеперелічені обставини, що не було з'ясовано судом першої інстанції.

У разі визнання дій щодо накладення арешту неправомірними, рішення у справі безумовно вплине на права кредиторів, які без залучення їх до участі у розгляді справи, будуть позбавлені можливості висловити свої заперечення.

Зважаючі на викладені обставини, необхідність залучення до участі у справі заінтересованих осіб, вирішення питання щодо відкриття провадження лише в частині вимог, які можуть бути предметом розгляду суду загальної юрисдикції, суд апеляційної інстанції не є повноважним судом в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тому питання за скаргою на дії державного виконавця підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання у передбачений законом спосіб.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.312,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року скасувати.

Справу за скаргою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на дії Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в особі державного виконавця Крецула Вадима Андрійовича передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: