АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1870/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівХрапка В. Д., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_7 звернулась до відповідача з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між ними було фактично припинено з лютого 2017 року. З цього часу сторони проживають окремо. Згоди щодо місця проживання їхнього сина не досягнуто. Відповідач, вигнавши її з помешкання, де вони разом проживали, фактично відібрав у неї дитину та не дозволяє позивачці бачитись з нею. Крім того, відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. ОСОБА_7 вказала, що перебування сина в сім'ї відповідача без материнської опіки негативно буде впливати на його виховання та психологічний стан, а тому вважає, що проживання сина разом із нею буде відповідати його інтересам.

Позивачка проживає у домоволодінні своїх батьків, де створені всі належні умови для проживання, виховання та утримання дитини, вона працює та отримує заробітну плату.

Тому просила суд визначити місце проживання дитини з матір'ю, стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року позов задоволено повністю.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір`ю ОСОБА_7.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 1300 (одну тисячу триста) гривень щомісячно, починаючи з 28 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в сумі 640 гривень на користь держави.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Апелянт зазначає, що перешкод у зустрічах матері з дитиною не створює. Під час спільного проживання батько дитини звертав увагу на неординарну поведінку ОСОБА_7, що проявлялось в нестабільності її настрою, нестандартній реакції в критичних ситуаціях. Апелянт не погоджувався з методами матері щодо виховання дитини. Крім того, ОСОБА_7 часто провокувала конфлікти, свідком яких була дитина. При дружині дитина всього боялась, була замкнутою. Як наслідок, такі обставини мали негативний вплив. Сам ОСОБА_6 має позитивну характеристику, створив всі умови для гармонійного розвитку дитини, приділяє достатньо уваги синові, а отже вважає, що проживання дитини разом з батьком матиме кращий вплив на дитину.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 25.06.2016 року (а.с. 12).

На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з батьком.

Згідно з висновком Золотоніської районної державної адміністрації про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_8 від 12.04.2017 року №207/01-01-40 (а.с.65-66), враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Золотоніській райдержадміністрації від 04.04.2017 року, Золотоніська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає, що проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сім'ї матері ОСОБА_7, жительки с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Із висновку виконавчого комітету Броварської міської ради від 04.04.2017 року №1-18/334 (а.с. 41) видно, що беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, відповідно до ст. 161 СК України, орган опіки та піклування вважає за доцільне та необхідне надати висновок до суду про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із матір'ю ОСОБА_7

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.03.2017 року комісія підтверджує, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання та реєстрації в АДРЕСА_1 має належні житлові умови для проживання разом з сином ОСОБА_8 (а.с. 16).

Як вбачається із довідки-характеристики, виданої виконкомом Гельмязівської сільської ради від 02.03.2017 року, ОСОБА_7 характеризується за місцем проживання позитивно, має педагогічну освіту та педагогічний стаж роботи з дітьми (а.с. 15).

Згідно з довідкою районного лікаря-психіатра Золотоніської центральної районної лікарні від 01.03.2017 р. позивач не перебувала на обліку у психіатричному відділенні та не зверталася за психіатричною допомогою (а.с. 13).

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ч. 1 ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У судовому засіданні сторони не заперечували, що шлюбні стосунки між сторонам припинено з лютого 2017 року а рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано. Позивачка на даний час проживає у благоустроєному помешканні, працює і будь яких нарікань з боку органів влади та місцевого самоврядування не має не має. В матеріалах справи відсутні будь-які докази незадовільного стану здоров'я позивачки.

Згідно з "Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок" ( Постанова Верховної Ради України № 475-ХІV від 05.03. 1999 року) держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 "Декларації прав людини" від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Під час судового розгляду не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали колегію суддів у тому, що дитину необхідно залишити з батьком.

Таким чином, дослідивши усі приведені вище докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що проживання дитини з матір'ю забезпечить їй більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток.

Прийшовши до такого висновку, колегія суддів також вважає правильним рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції суду не було надано доказів щодо працевлаштування батька дитини, його матеріального статку та доходів.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 180, 184 СК України.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України та роз'яснень викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, враховуючи приведені вище обставини, міськрайонний суд дав належну оцінку зібраним доказам і дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача щомісячно аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн. Вказані висновки суду в цій частині також відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Таким чином, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для скасування або зміни обґрунтованого та справедливого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :