Справа № 462/5319/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/5746/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» - Сав»як І.Б., ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», третя особа - Генеральний директор Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Романовська Т.В. про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 11 вересня 2014 року і працював на посаді фахівця з економічної безпеки 1-ої категорії відділу контрольно-ревізійної роботи ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького.

Згідно з наказом відповідача №654-о від 06 вересня 2016 року був звільнений з роботи на підставі п.1ст.40 КЗпП України у зв»язку із скороченням штату працівників.

Своє звільнення з роботи позивач вважав незаконним, оскільки йому не було запропоновано інших посад які були вакантними на підприємстві і як б відповідали його фаху та кваліфікації.

Крім того, він обіймав посаду Голови Первинної профспілкової організації ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» і звільнення було проведено за відсутності згоди останньої.

З урахуванням зазначених обставин позивач просив:

визнати незаконним наказ відповідача №654-о від 06 вересня 2016 року в частині його звільнення з роботи з 08 вересня 2016 року;

поновити його з 08 вересня 2016 року на посаду фахівця з економічної безпеки 1-ої категорії відділу контрольно-ревізійної роботи ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2016 року до дня поновлення на роботі з виплатами які мали бути проведені на час його вимушеного прогулу, зокрема матеріальні допомоги, премії;

стягнути з відповідача на його користь 250 000 гривень моральної шкоди (а.с.1-5).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» № 654-о від 06.09.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3 з роботи з 08.09.2016 року.

Поновлено ОСОБА_3 з 08.09.2016 року на роботі на посаді фахівця з економічної безпеки 1-ої категорії відділу контрольно-ревізійної роботи Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.09.2016 року до 04.08.2016 року в розмірі 89.644 грн. 34 коп. (вісімдесят дев'ять тисяч шістсот сорок чотирі) гривні 34 коп. та провести з цієї суми стягнення податків та обов'язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати.

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на користь ОСОБА_3 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень.

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 183 гривні 73 коп.

Стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» в дохід держави 896 грн. 43 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2017 року виправлено описку в рішенні цього суду від 04 серпня 2017 року, зокрема у резолютивній його частині правильно вказано час вимушеного прогулу «з 08 вересня 2016 року до 04 серпня 2017 року».

Рішення суду оскаржило ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».

В апеляційній скарзі посилається на те, що 08 липня 2016 року позивача було персонально попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано всі вакантні посади наявні на підприємстві на той час.

У період між 08 липня 2016 року і по 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 запропоновано усі вакантні посади наявні на підприємстві протягом цього періоду від яких він також відмовився.

На дотримання вимог ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», 07 вересня 2016 року було отримано згоду на звільнення ОСОБА_3 від професійної спілки Авіапрацівників України.

Також було надіслано подання Голові Первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» про погодження звільнення ОСОБА_3, однак у такому погодженні було необґрунтовано та безпідставно відмовлено.

Суд першої інстанції не з'ясував дійсні причини відмови у погодженні звільнення ОСОБА_3 первинною профспілковою організацією працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» та безпідставно поновив позивача на роботі.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» - Сав»як І.Б. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 проведено без попередньої згоди первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» з порушенням статей 43,2 52 Кодексу законів про працю України, статті 41 закону України від 15 вересня 1999 року «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що є підставою для скасування наказу №654-о від 06 вересня 2016 року, поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках…:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як зазначено у ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв«язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів також передбачені у ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», де зокрема, зазначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Як зазначено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов»язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП, суди зобов»язані з»явувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом та матеріалами справи установлено ОСОБА_3 згідно наказу №524-о від 11 вересня 2014 року був прийнятий на посаду фахівця з економічної безпеки 1-ї категорії відділу контрольно-ревізійної роботи ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького.

Згідно протоколу установчих зборів від 09 лютого 2015 року ОСОБА_3 обрано членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, а з 23 грудня 2015 року його ОСОБА_3) обрано цієї профспілки.

Згідно ч.3 ст.64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Поряд з цим, ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачає якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв»язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобіганням чи звільненню їх кількості до мінімуму або пом»якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

На виконання вимоги Закону, 29 березня 2016 року Генеральним директором Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Романовською Т.В. надіслано Голові первинної профспілкової організації Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» профспілки авіапрацівників України Сурмі П.М. та Голові первинної організації працівників Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» ОСОБА_3 звернення щодо наміру провести зміни в організації виробництва і праці, що в свою чергу зумовлені оптимізацією виробничого процесу, а саме зменшення кількості персоналу, розширення зон обслуговування деяких структурних підрозділів, суміщення посад і професій. У зв»язку з цим поряд з іншими посадами планувалось скорочення посади яку обіймав ОСОБА_3 - фахівця з економічної безпеки 1-ї категорії відділу контрольно-ревізійної роботи (а.с.13-14).

Спільні консультації з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького були проведені 06 квітня 2016 року, про що свідчить протокол спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» (голова профспілки Сурма П.М.). Зокрема, на спільному засіданні розглядались також питання реорганізації відділу контрольно-ревізійної роботи, що зумовлена приведенням організаційної структури підприємства у відповідність до чинного законодавства України, а саме створення відділу внутрішнього аудиту.

Вирішили проводити зміни в організації виробництва та праці шляхом скорочення посад зазначених у зверненні Генерального директора з дотриманням гарантій та в порядку передбаченому чинним законодавством (а.с.62).

Натомість первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького (яку очолював ОСОБА_3) від таких консультацій самоусунулась.

08 липня 2016 року видано наказ №301 «про скорочення працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» згідно якого з 08 вересня 2016 року вносяться зміни до штатного розпису підприємства шляхом виведення з нього посади яку займав позивач ОСОБА_3 - фахівця з економічної безпеки 1-ї категорії відділу контрольно-ревізійної роботи (а.с15).

У той же день - 08 липня 2016 року ОСОБА_3 було вручено попередження про наступне вивільнення з 08 вересня 2016 року та запропоновано вакансії, наявні станом на 08 липня 2016 року. Попередження із списком вакансій ОСОБА_3 отримав, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.16-17).

У період між 08 липня 2016 року та 08 вересня 2016 року позивачу пропонувалися усі вакантні посади наявні протягом вказаного періоду. Зокрема 17 посад було запропоновано ОСОБА_3 під особистий підпис. По 5 вакантних посадах позивачу надсилалися листи з повідомленням про вручення, оскільки той перебував у відпустці та на лікарняному, що підтверджується табелем обліку робочого часу ОСОБА_3 за цей період. Проте, позивач дані листи не отримував, такі повернулися із позначкою поштового зв»язку «по закінченню терміну зберігання» (а.с.45-53; 80-82).

31 серпня 2016 року ОСОБА_3 було запропоновано посаду фахівця з підбору та роботи з персоналом 1-ої категорії, від якої він відмовився письмово (а.с.44).

07 вересня 2016 року профспілка авіаперевізників України надала згоду на звільнення ОСОБА_3- Голови Первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.43).

14 грудня 2015 року Генеральним директором ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Романовською Т.В. було скеровано подання Голові Первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Кунців Н.В. про погодження звільнення ОСОБА_3 згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.41).

28 грудня 2016 року Голова Первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Кунців Н.В. надала письмову відповідь про відмову у погодженні звільнення ОСОБА_3 згідно п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки таке вважала необґрунтованим.

У відповіді зазначено, що при спілкуванні із ОСОБА_3 їй стало відомо, що питання скорочення, на даний час, є предметом оскарження в судовому порядку, як таке, що проведено незаконно, із порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, невідомо які документи стали підставою для отримання згоди на звільнення ОСОБА_3 Профспілкою авіаперевізників України, чи був присутній на засіданні 07 вересня 2016 року ОСОБА_3 (а.с.10).

Відмову Первинної профспілкової організації працівників Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 колегія суддів вважає необґрунтованою, воно не містить посиланнь на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Як установлено в суді апеляційної інстанції, зміни в організації виробництва і праці на початку 2016 року в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького дійсно мали місце, зокрема 22 березня 2016 року був створений відділ організації закупівель, а 21 квітня 2016 року створено відділ внутрішього аудиту. Однак ОСОБА_3 не звертався з відповідними заявами до керівництва підприємства про переведення його у дані відділи.

Оскільки посада фахівця з економічної безпеки першої категорії яку займав ОСОБА_3 виявилась зайвою на підприємстві у зв»язку із створенням відділу внутрішнього аудиту, то відповідач, з мотивів економічної доцільності, вирішив її скоротити.

Оскарження ОСОБА_3 свого звільнення в суді та незгода Голови Первинної профспілкової організації працівників ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького Кунців Н.В. з рішення вищестоящої профспілки від 07 вересня 2016 року, не може вважатися обґрунтованою відмовою у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Такий висновок колегії узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловленою у справі №6-703 цс15 від 01 липня 2015 року де зазначено, що відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Висновок про правильне застосування зазначених норм матеріального права викладено, зокрема у постановах Верховного Суду України від 24 вересня та від 22 жовтня 2014 року.

Відповідно до цього висновку за змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Разом з тим, оскільки у зазначеному висновку не досліджувалося питання значення терміну "обґрунтованості" або "необґрунтованості" рішення профспілкового комітету, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

В аспекті положень частини сьомої статті 43 і частини шостої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та з урахуванням вище зазначеного висновку слідує, що оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами".

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей, то посилання на відсутність у суду повноважень здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету (яке відповідно до вимог статей 57, 212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення), не можна визнати правильним.

Отже при виданні наказу №654-о від 06 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 за п.1 ст.40 КЗпП України відповідачем додержано положень ч.2 ст.40, ст.43, ст.49-2, 252 КЗпП України та статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тому підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.

Оскільки відсутні підстави для скасування наказу №654-о від 06 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 за п.1 ст.40 КЗпП України, то й відсутні підстави для його поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

Даних обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_3

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» підлягає до задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст., 367, 368, 374, пп.1-3 ст.376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 січня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.