Справа № 202/3984/17
Провадження №2/202/2026/2017
17 листопада 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-6» Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать підписи в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.
Представник третьої особи Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином під розписку. Про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим за згодою позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Комунальному підприємстві «Жилсервіс-6» Дніпровської міської ради на посаді головного бухгалтера з 08 серпня 2016 року по 10 лютого 2017 року. Наказом №3-к від 10 лютого 2017 року вона була звільнена з підприємства за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.3 зв.).
Судом встановлено, що при звільненні позивача Комунальним підприємством «Жилсервіс-6» Дніпровської міської радиповністю розрахунок не був проведений.
За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.
Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми і день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що як в день звільнення, так і до теперішнього часу з позивачем не проведений повний розрахунок. Заборгованість із заробітної плати складає 8144,41 грн.
Отже відповідач - Комунальне підприємство «Жилсервіс-6» Дніпровської міської ради зобов'язано виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплати за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Виходячи з зазначеного нормативно-правового акту, суд обчислює середньоденну заробітну плату позивача, виходячи з нарахувань згідно з розрахунковими листками позивача за грудень та січень 2017 року, яка дорівнює 147,24 грн. та визначена судом шляхом ділення заробітної плати на число робочих днів без врахування компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, а саме: грудень 2016 року: 2626,50 грн./22 робочих дня = 119,39 грн.; січень 2017 року: 3502,00 грн. /20 робочих днів = 175,10 грн.; (119,39+175,10) / 2 міс. = 147,24 грн.
Нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд провадить шляхом множення середньоденного заробітку, який дорівнює 147,24 грн. на число робочих днів (за винятком вихідних та святкових днів) за період з 11 лютого 2017 року по 17 листопада 2017 року (191 робочих дня), а не за період з 01 січня 2017 року, як зазначено позивачкою, оскільки ОСОБА_1 була звільнена з посади 10.02.2017 року.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 коп.
Керуючись: ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст.3, 10,11, 58, 60, 88, 169, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-6» Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар