Провадження № 4-с/161/217/17
У Х В А Л А

11 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з даною скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2

Скаргу обгрунтовує тим, що 10.09.2013 року Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист по справі № 161/7774/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» 6128,95 грн. заборгованості за кредитним договором.

Даний виконавчий лист перебував на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області.

06.11.2017 року на адресу ТДВ «Інтер-Ріск України» надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, винесена 30.08.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вказує на те, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів щодо пошуку майна та коштів належних боржнику, не здійснено заходів щодо звернення до суду про ухвалення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника, щодо примусового приводу боржника до відділу ДВС, щодо притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця та щодо звернення до суду для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон.

Просить суд скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2017 року.

Предстаник заявника в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про розгляд скарги без його участі за наявними матеріалами. Просив суд скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2Ов судове засідання не зявився, проте подав суду письмові заперечення. Просив відмовити у її задоволенні та розглядати скаргу без його участі за наявними матеріалами справи.

Боржник ОСОБА_3 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду скарги, проте в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

10.09.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист по справі № 161/7774/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» 6128,95 грн. заборгованості за кредитним договором.

Даний виконавчий лист 18.02.2016 року був предявлений стягувачем до виконання до Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області.

22.02.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50225953.

Крім того, 22.02.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З долучених до матеріалів справи та досліджених судом копій документів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи щодо розшуку майна боржника шляхом подання відповідних запитів, за результатом їх подання встановлено, що будь-якого нерухомого або рухомого майна боржник не має.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру 0741 від 27.02.2017 року, ОСОБА_3 автотранспортними засобами на праві приватної власності не володіє, відповіді ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.02.2017року земельні ділянки відсутні, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта в ОСОБА_3 нерухоме майно відсутнє.

З метою повторного розшуку майна боржника головним державним виконавцем Постоловським P.O. 25.07.2017 року направлено запити до органів та установ, що реєструють майно та доходи фізичних осіб. Згідно отриманих відповідей встановлено, що ОСОБА_3 автотранспортними засобами на праві приватної власності не володіє, що підтверджується відповідю Територіального сервісного центру 31/3/1-2294 від 28.08.2017 року, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта встановлено, що в ОСОБА_3 нерухоме майно відсутнє.

Відповідно до Порядку надання інформації Міністрерства доходів і зборів України на запити органів державної виконавчої служби та Порядку надання інформації Пенсійним фондом України на запити органів державної виконавчої служби державним виконавцем неодноразово зроблено відповідні запити в електронному вигляді. Згідно відповідей від 21.01.2017 року,від 10.04.2017 року та 25.07.2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 на обліку в ПФУ не перебуває, відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах не має, за трудовим чи цивільно-правовим договором не працевлаштований.

Як слідує з акту державного виконавця від 29.08.2017 року, майна боржника за адресою реєстрації/проживання, на яке за законом можливо звернути стягнення в межах суми боргу не виявлено.

З метою встановлення факту перетину державного кордону України боржником, головним державним виконавцем Постоловським P.O. подано запит від 13.07.2017 року до Державної прикордонної служби України, згідно отриманої відповіді від 16.08.2017 року, вбачається, шо ОСОБА_3 не перетинає кордон.

Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2 від 30.08.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми матеріального права, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було вчинено всі необхідні дії для розшуку майна боржника, за результатами яких майна у боржника виявлено не було, а тому державний виконавець правомірно та відповідно до Закону прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, що не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, покликання заявника ПАТ «Кредобанк» на те, що державний виконавець повинен був вжити зоходів щодо примусового приводу боржника до ДВС не заслуговують на увагу суду, оскільки у разі, якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Крім того, доводи заявника про те, що державний виконавець не виконав усіх дій для виконання рішення суду, оскільки не встановив обмеження у праві виїзду боржника за межі України не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Ухилення від виконання рішення суду боржником та його виїздів за межі України не встановлено.

Крім того, відсутні підстави для ініціювання питання щодо примусового проникнення до житла боржника, оскільки відсутні достовірні відомості, що за місцем проживання боржника є майно, на яке можливо звернути стягнення, а також що боржник перешкоджає опису цього майна.

При цьому, на спростування доводів державного виконавця, викладених в письмових запереченнях та підтвердження обгрунтування своєї скарги заявником не надано жодного доказу, а його твердження у скарзі щодо невиконання дій з примусового виконання носить формальні посилання загального характеру без конкретного вказування обставин.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що доволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Волинській області ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайоного суду А.В.Олексюк