Справа № 462/5786/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4478/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_11 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_10 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили наступні особи:

ОСОБА_5, представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8;

ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3;

ОСОБА_9 - представник ОСОБА_3.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки судом не було досконало з"ясовані обставини, що мають значення для значення для справи, були допущені помилки щодо застосування норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року та ухвалити рішення, яким позовні вимоги задоволити і визнати ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова в частині відмови у визнанні ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду в частині вирішення зустрічного позову є необгрунтованим та в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин справи, які суд вважав встановленими. Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення яким зустрічний позов задовольнити, зобов"язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у користуванні приміщенням квартиро АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 до задоволення не підлягають із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

В судовому засіданні встановлено, що місце проживання позивача, відповідачів зареєстровано в АДРЕСА_1, що знаходиться у комунальній власності та підтверджується довідкою з місця проживання, наданої ЛКП "Сигнівка" від 20.04.2015 року. Згідно зазначеної довідки квартира АДРЕСА_1 складається з 3-х кімнат, загальною площею 69,6 кв.м. Позивач зареєстрована за місцем проживання у спірній квартирі з 11.07.1958 року на підставі ордеру №374, виданого КЕЧ Львівського району ОСОБА_12, яка згідно до копії свідоцтва про смерть померла 16 січня 1997 року. Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі з 27. 07.1993 року, як члени родини основного наймача.

Згідно довідки, наданої ЛКП "Сигнівка" від 15.06.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 крім сторін, зареєстрований ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з Актами обстеження від 24.02.2015 року, 10.03..2015 року, 09.04.2015 року, складеними ЛКП "Сигнівка", відповідачі в спірній квартирі не проживають більш ніж 6 місяців.

Як вбачається з листа Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області від 25.05.2015 року відповідачі не звертались до райвідділу з приводу чинення їм перешкод у користуванні житлом.

Згідно листа №16/14-8261 від 24.06 2015 року Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВС розглянув звернення ОСОБА_6 щодо неправомірних дій ОСОБА_3, які знайшли своє підтвердження та у зв'язку з чим ОСОБА_3 було винесене офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, вказане звернення зареєстровано за №5512 від 1.06.2015 року.

Згідно листа Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС від 03 вересня 2015 року №16/14 -Г-48 Залізничним райвідділом розглядалась заява ОСОБА_3 з приводу порушення умов її проживання в АДРЕСА_1, проведені перевірки щодо конфліктів між нею та родичами, матеріали перевірки зареєстровані 03.08.2015 року.

Відповідно до довідки від 04.02.2016 року відповідач ОСОБА_7 працює в ПАТ "Альфа-Банк", згідно копії особової карти працівника місцем його фактичного проживання є квартира АДРЕСА_1. Ця ж адреса зазначена і в обліковому листі по обліку кадрів, в які розмежуються адреси реєстрації та адреса фактичного місця проживання.

Крім того, в 2014 році ОСОБА_7 оформлювались банківські послуги, в яких визначалась адреса проживання - спірна квартира. 17.01.2015 року та 27.03.2015 року ОСОБА_7 оформляв додаткову угоду на банківські послуги, в яких також зазначене місце проживання боржника ОСОБА_7 - квартира АДРЕСА_1.

25.03.2015 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_7 за адресою свого проживання - квартири АДРЕСА_1 отримано лист від Залізничного РВ, щодо крадіжки його телефону та банківських карт.

В суді першої інстанції були допитані особи в якості свідків, які дали наступні пояснення:

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є сусідка ОСОБА_3, проживає в сусідньому під'їзді, з 2014 року вона часто заходить до неї, зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_7 вивіз свої речі, виїхав на інше місце проживання у Львові, інші члени родини проживають в Італії.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є дружиною відповідача-позивача ОСОБА_7 та зазначила, що фактично проживати разом з майбутнім чоловіком почали з середини 2014 року, проживали у спірній квартирі. 14 лютого 2015 року зареєстрували шлюб, 25 квітня 2015 року у них народився син, вона періодично перебувала з дитиною у своїх батьків в Червонограді. Вони проживають в кімнаті, яка за площею є середня. В квартирі знаходяться спільні речі. Батьки чоловіка завжди приїжджають на різдвяні свята, Пасху, та влітку. Позивач ОСОБА_3 чинить всім перешкоди у користуванні житлом. З лютого 2016 року перестала їх впускати до квартири, поміняла замок.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є дружиною брата третьої особи ОСОБА_11 Вона неодноразово була у спірній квартирі, приходячи в гості в той час, коли відповідачі приїжджали з Італії, де працюють з 2001 року. В квартирі знаходяться речі відповідачів. В 2015 році відбулися хрестини дитини ОСОБА_7, збирались всі в спірній квартирі, відмічали подію в кафе.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він друг ОСОБА_7, знає його з 12 років, був присутній на його весіллі 14 лютого 2015 року, були присутні його батьки, він був в його квартирі на АДРЕСА_1. Також він був в нього в гостях в спірній квартирі на Пасху 2015 року. ОСОБА_7 йому неодноразово скаржився на поведінку баби, яка чинить йому різні перешкоди.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначив, що в 2015 року він був в гостях у позивача разів п"ять, в спірній квартирі нікого не бачив, одна кімната була зачинена, ОСОБА_3 пояснила, що там знаходяться речі, які зберігає невістка. Також вона сказала, що онук ОСОБА_7 інколи з'являється до квартири.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в 2015 року вона була в гостях у ОСОБА_3, нікого вона не бачила з рідних, та ОСОБА_3 сказала, що вони в Італії.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідка, її квартира розташована на 1 поверху, позивача ОСОБА_3 - на 2 поверху будинку. Відповідачі ОСОБА_6 та її чоловік двічі на рік приїжджають до Львова з Італії, живуть в спірній квартирі. Їх син ОСОБА_20 постійно жив, а на теперішній час проживає з дружиною та сином. Сама позивач ОСОБА_3 2-3 рази на рік їздить в м.Калінінград до доньки.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні зазначила, що вона проживає у 1 під'їзді будинку № АДРЕСА_1. Часто у дворі бачить онука позивача ОСОБА_3- ОСОБА_7, також його дружину, сина ОСОБА_22. Вони постійно проживають у спірній квартирі. Також неодноразово бачила і невістку позивача- ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні зазначила, що проживає в сусідньому будинку, гуляє з собакою у дворі, знає всіх мешканців прилеглих будинків . Знає всю родину позивача, часто буває в гостях у ОСОБА_3 Коли приїжджають з Італії родичі позивача - завжди виникають сварки. Були випадки, коли ОСОБА_3 викликала поліцію. З січня 2015 року ніхто з відповідачів у спірній квартирі не проживає. ОСОБА_3 не користується двома кімнатами. В одну кімнату періодично приходить син.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що вона є донькою позивача- ОСОБА_26., проживає постійно в Калінінграді Російській Федерації, періодично приїжджає до батьків. Була у вересні 2015 року. З відповідачами з 1998 року не спілкується, відносини неприязні. Зі слів матері їй відомо, хто живе в квартирі, а хто ні, їй відомо, що відповідачі постійно не проживають у спірній квартирі. ОСОБА_7 з квітня 2015 року в спірній квартирі не проживає. В квартирі стоять шафа, машинка пральня, мікрохвильова піч - ці речі, які були придбані відповідачами та якими користується ОСОБА_7. Позивач ОСОБА_3, як людина похилого віку, періодично звертається за допомогою до сусідів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 не знайшли свого підтвердження, так як такі особи не є такими, що не проживають в згаданій квартирі понад 6 місяців. Визнаючи ОСОБА_25 таким, що втратив право користування жилим приміщення квартири АДРЕСА_1, суд виходив з тих обставин, що з часу свого виїзду до Італії в 2002 року в спірній квартирі не проживає.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом, суд виходив з тих обставин, що позивачі за зустрічним позовом мають вільний доступ до житла спірної квартири, мають ключі від вхідних дверей, порядок користування житлом між сторонами встановлений, а вимога про дії, які можуть виникнути в майбутньому, судом не розглядаються.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 цієї ж статті до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ч.3 ст.64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст.71 ЖК за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору- судом.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_9, представників ОСОБА_3 з врахування пояснень свідків, документів наявних в матеріалах справах, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що ОСОБА_7 в спірній квартирі на момент звернення до суду із позовом не проживає в ній понад шість місяців.

Окрім цього, колегія суддів з врахуванням обставин, що ОСОБА_8, ОСОБА_6 періодично їздять до Італії на роботу, не може бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1, оскільки іншого житла вони не мають, в згаданій квартирі зберігають свої речі, а також використовують квартиру за призначення.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_10, таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 ніким не оскаржується в зв"язку з чим перегляд рішення в цій частині не здійснюється.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що останнім ОСОБА_3 чиняться перешкоди в користуванні квартирою, не знаходять свого документального підтвердження. Судом першої інстанції встановлено, що згадані особи мають вільний доступ до житла спірної квартири, мають ключі від вхідних дверей, порядок користування житлом між сторонами встановлений, а вимога про дії , які можуть виникнути в майбутньому, судом не розглядаються, в зв"язку з чим відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чинять перешкоди в користуванні квартирою ОСОБА_3.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк