АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Желепи О.В.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київський метрополітен", поданою через представника ОСОБА_1, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором оренди,

в с т а н о в и л а :

у січні 2017 року КП "Київський метрополітен" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої заборгованість по орендній платі - 88 788, 95 грн., 3 % річних у розмірі 1143, 90 грн.та пеню у розмірі 10 432, 68 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що 03.05.2012 року між КП "Київський метрополітен", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір № 300 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду. Умовами Договором передбачено, що об`єктом оренди є частина переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1). Відповідно до умов договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва та на дату підписання договору становить без ПДВ 313, 60 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3443, 37 грн. Строк дії договору встановлений з 01.04.2012 року по 29.03.2015 року включно. Термін дії договору припинений 03.11.2016 року, у зв`язку з виселенням відповідачки з орендованого майна на виконання постанови господарського суду. У період з листопада 2015 року по листопад 2016 року відповідачка не сплачувала орендну плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 88 788, 95 грн.

Справа № 2/754/2868/17 Апеляційне провадження № 22-ц-796/9789/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, КП "Київський метрополітен" через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач порушила п. 4.15 договору оренди та не передала майно орендодавцю по акту приймання - передачі майна і продовжувала використовувати об`єкт оренди до 03.11.2016року. Дані обставини встановлені постановою господарського суду і не потребують доказування.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.2012 року між КП "Київський метрополітен", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 300 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду.

Пунктами 1.1, 2.1 цього договору визначено, що об`єктом оренди є частина переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1).

Згідно із п. 2.4 цього договору об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Пунктом 5.2 Статуту КП "Київський метрополітен" передбачено, що майно комунального підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплене за ним на праві господарського відання.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди за користування об`єктом оренди орендар сплачує підприємству орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва та на дату підписання договору становить без ПДВ 313, 60 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3443, 37 грн.

Згідно із п. 3.2 договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Пунктом 3.4 договору визначено, що додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розміру та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.5 та п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП "Київський метрополітен". Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 4.2 договору визначено обов`язок відповідача вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Строк дії договору (п. 9.1) встановлений з 01.04.2012 року по 29.03.2015 року включно та такий строк сторонами не продовжувався.

Відповідно до п. 4.15 договору оренди орендар після припинення дії договору оренди зобов`язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству. Акт приймання-передачі об`єктів оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

18.07.2016 року Господарським судом м. Києва був виданий наказ про виселення ФОП ОСОБА_2 з нерухомого майна (частини переходу) на станції метро "Мінська".

Відповідно до актів державного виконавця від 03.11.2016 року судове рішення фактично було виконано у повному обсязі, конструкції демонтовано працівниками метрополітену, боржника виселено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору оренди закінчився та такий строк сторонами не продовжувався, а тому позивач має право на отримання неустойки за п. 4.15 договору оренди, а не право на отримання орендної плати, проте вимог про стягнення неустойки позивач не заявляв.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За матеріалами справи встановлено, що за договором оренди, укладеним між КП "Київський метрополітен", Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та ФОП ОСОБА_2 остання отримала у оренду частину переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1) строком до 29.03.2015 року. Орендна плата встановлена у розмірі 313, 60 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 3443, 37 грн. Надалі сторони строк дії договору оренди не продовжували. Навпаки позивач 02.02.2015 року повідомив ФОП ОСОБА_2 про те, що договір оренди закінчується 29.03.2015 року та продовжуватися не буде та просив повернути об`єкт оренди за актом приймання - передавання КП «Київський метрополітен».

У березні та квітні 2015 року позивач неодноразово направляв відповідачці повідомлення про необхідність повернути об`єкт оренди, проте ці вимоги виконані не були.

У добровільному порядку орендар майно не повернула, та навіть після видачі Господарським судом м. Києва наказу № 910/18313/15 від 18.07.2016 року про виселення ФОП ОСОБА_2 з нерухомого майна - частини переходу, загальною площею 10, 98 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 1) у добровільному порядку наказ не виконала. Об`єкт оренди було повернуто позивачу 03.11.2016 року після виконання наказу господарського суду ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача (орендаря) справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, а також плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.5 та п. 3.6 договору оренди останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідач була своєчасно повідомлена про необхідність передачі об`єкта оренди після закінчення строку оренди, проте такий об`єкт за актом приймання-передачі орендодавцю не передала. Відтак, відповідно до умов договору оренди та положень ст. 526, 629, ЦК України, ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" повинна була сплачувати орендну плату до передачі об`єкта оренди. Така передача відбулася у примусовому порядку лише 03.11.2016 року, що підтверджується актом державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві та не заперечується сторонами.

Пунктом п. 4.15 договору оренди передбачено, що у випадку, коли орендар після припинення дії договору оренди протягом 30 календарних днів не передасть майно по акту приймання-передачі підприємству він має сплатити неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково виходив з того, що у разі коли орендар не передасть у встановлений строк об`єкт оренди орендодавцеві останній має право лише на стягнення неустойки за п. 4.15 договору та не має права на отримання орендної плати та пені (п. 6.2) за несвоєчасне внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 6.2 та п. 4.15 договору передбачено право підприємства на отримання неустойки за різні порушення умов договору - за несвоєчасне внесення орендних платежів у розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів та за несвоєчасну передача майна у подвійному розмірі орендної плати.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України саме позивач формує і визначає свої позовні вимоги. Позивач не заявляв вимог про стягнення неустойки у подвійному розмірі орендної плати. Проте відсутність такої вимоги не є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості по орендній платі та пені за несвоєчасне внесення орендної плати.

Відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно розрахунків розмір заборгованості по орендній платі за період з листопада 2015 року по 03.11.2016 року складає 88 788,95 грн.; розмір пені, розрахованої за п. 6.2 договору оренди складає 10 432,68 грн. Правильність розрахунку відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочила сплату орендних платежів, які мають грошове вираження, вимоги позивача про стягнення 3 % річних від простроченої суми також підлягають задоволенню.

Доводи відповідачки про те, що вона з часу закінчення договору оренди не мала можливості використовувати об`єкт оренди за призначенням через відключення електроенергії не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку передати об`єкт оренди у визначені договором строки підприємству, а у випадку не виконання таких вимог - від обов`язку своєчасного внесення орендної плати незалежно від наслідків господарської діяльності.

Об`єктом оренди була частина приміщення переходу, загальною площею 10,98 кв.м, що розташована у вестибюлі № 1 станції метро «Мінська». Будь - яких перешкод передати об`єкт оренди позивачу у строки, визначені договором оренди відповідач не мала. На виконання умов договору останній необхідно було підписати акт - приймання передачі нерухомого майна. Металеві конструкції не були предметом оренди, а тому посилання відповідачки на те, що вона не могла демонтувати металеві конструкції, які є її власністю, оскільки вони з`єднані єдиним металевим профілем з іншими сумісними металевими перегородками і це є причиною не передачі об`єкта оренди позивачу колегія суддів вважає надуманими. Доказів того, що позивач відмовився прийняти об`єкт оренди від відповідачки за актом приймання - передачі через наявність металевих конструкцій не надано. Навпаки за матеріалами справи встановлено, що позивач неодноразово вимагав у відповідачки повернути об`єкт оренди, проте таке повернення було здійснено лише у примусовому порядку шляхом виконання судового наказу.

Фактично у запереченнях відповідач вказує на те, що закінчення строку оренди та відмова позивача від укладення нового договору оренди чи продовження дії існуючого договору ставило неї у невигідне становище, оскільки позбавляло можливості вести підприємницьку діяльність за адресою об'єкта оренди, а тому вона разом з іншими орендарями об`єдналися у громадську організацію МАФ та вели господарські судові спори щодо законності місцезнаходження об`єктів оренди, законності відмови у продовженні строків оренди тощо, та вона сподівалася на позитивне вирішення питання щодо продовження строків оренди.

Таким чином відповідач, знаючи про необхідність передачі об`єкта оренди, свідомо не передавала його позивачу сподіваючись на продовження строку оренди, тобто вона усвідомлювала свої ризики, а саме, що у випадку, якщо питання продовження строку оренди не буде вирішено позитивно, вона має виконати умови договору як щодо сплати орендних платежів за час утримання об`єкта оренди у своєму користуванні, так і щодо сплати пені на вимогу підприємства. На думку колегії суддів, позивач не позбавлена була можливості виконати умови договору оренди щодо своєчасної передачі об`єкта оренди та одночасно вирішувати питання про можливість укладення договору на новий строк. У такому разі остання б не несла ризики щодо сплати орендних платежів у випадку відмови в укладенні договору на новий строк.

Відтак такі доводи відповідачки не можуть бути підставою для звільнення останньої від виконання умов договору.

Оскільки ОСОБА_2 припинила діяльність фізичної особи - підприємця з 03.11.2016 року, вона несе відповідальність перед позивачем як фізична особа.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Комунального підприємства "Київський метрополітен" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" 88 788,95 грн. заборгованості по орендній платі, 1 143,90 грн. - три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання, 10 432,68 грн. пені та 3 161,51 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді