Єдиний унікальний номер 225/1273/16-ц Номер провадження 22-ц/775/685/2017
Головуючий в I інстанції Челюбєєв Є.В. Єдиний унікальний номер 225/1273/16-ц
суддя доповідач Новосядла В.М. Номер провадження 22-ц/775/685/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Новосядлої В.М.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Дзержинський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, Служба у справах дітей Торецької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Дзержинський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області, Служба у справах дітей Торецької міської ради, про визнання осіб, такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації місця проживання.

На вказане рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов з таких підстав:

- висновок суду першої інстанції про неможливість зняття з реєстраційного обліку відповідачів з тих підстав, що сторони перебувають у шлюбі і будинок був придбаний у період шлюбу, не ґрунтується на встановлених судом обставинах, а саме: судом не було враховано, що підставами переїзду відповідачки з дітьми до Росії стали обставини, що відбувались і відбуваються на території Донецької області і через це неможливо зняти дружину і дітей з реєстраційного обліку, які в теперішній час зареєстровані і проживають в Росії,

- не зняття з обліку відповідачів перешкоджає відчуженню житлового будинку.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції сторони в судове засідання не з*явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи відповідно до Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Сторони по справі є чоловіком і жінкою, шлюб між якими був зареєстрований 9 жовтня 2010 року.

Сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 26 липня 2011 року за реєстровим номером №2405 приватним нотаріусом Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області, відповідач купив житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Позивач і відповідачка зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із Довідкою про склад сім'ї від 16 лютого 2016 року малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також зареєстровані за цією адресою (а.с. 21).

14 квітня 2016 року ОСОБА_2 через представника звернулась до органу реєстрації місця проживання виконавчого органу Торецької міської ради про зняття її з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 49).

В цей же день їй було відмовлено у знятті з реєстрації за цієї адресою у зв'язку з тим, що вона не надала необхідних документів, а саме, нею не було надано документу, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання (а.с. 14 - оборотна сторона).

Рішення міграційної служби про відмову у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 не оскаржувала.

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до дружини і малолітніх дітей про позбавлення його та відповідачів права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації (а.с. 1-5).

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги і просив позбавити права користування житловим приміщенням дружину і двох малолітніх дітей та зняти їх з реєстраційного обліку (а.с. 29-35).

При цьому позивач посилався на частину 2 статті 405 Житлового кодексу України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання дружини відповідача і його малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив із того, що цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11 і 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

В статті 16 ЦК України наведений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, особа, яка вважає, що її право порушено може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач не врахував, що право зняття з реєстрації у будинку його дружини та малолітніх дітей може бути реалізовано у інший спосіб, у тому числі шляхом оскарження рішення міграційної служби про відмову у знятті з реєстрації місця проживання.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку жилого приміщення за адресою м. Дзержинськ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 28, Донецької області, суд першої інтенції виходив із того, що ці вимоги є похідними від попередніх позовних вимог.

Крім того, згідно із статтею 11 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, а саме, на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть та інш.

Дзержинський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області приймав участь у цій справі як третя особа, а зобов'язати вчинити певні дії можливо за умови притягнення до участі у справі як відповідача відповідного органу, який виконує ці функції.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Підстав для його скасування не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: