Справа № 450/1381/16 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1824/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А. Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

за участю: ОСОБА_2 представника ОСОБА_3

та представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівської району Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним і скасування рішень, визнання недійсним свідоцтв про право власності на будинок, визнання права власності на будинок в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_5 та ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу. Вважають що рішення є не законним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказують що суд не взяв до уваги докази на які посилались позивачі та покази свідків, допит яких був заявлений у встановлений законом порядок, категорично оцінив їх покази. Також зазначають що суд при обґрунтуванні рішення неправильно встановив обставини справи, допустив перекручення фактів та зробив свої висновки лише на припущеннях, що призвело до безпідставного відхилення їхніх вимог.

Просять скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року, ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст.ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (в редакції ЦПК України чинній на час постановлення оскаржуваного рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (в редакції ЦПК України чинній на час постановлення оскаржуваного рішення).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції ЦПК України чинній на час постановлення оскаржуваного рішення).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 помер 01.03.2006року, після смерті якого відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини увійшли: житловий будинок №8, який знаходиться по вул. .ОСОБА_10 в с.Кротошин Пустомитівського району та три земельні ділянки, загальною площею 0,7439 га в с. Кротошин Пустомитівського району Львівської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 березня 2006 року, земельну ділянку площею 0,7439 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення ОСГ, яка розташована на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області успадкували ОСОБА_11 та позивач ОСОБА_5 (з урахуванням 1/8 частки майна, від якого відмовилася ОСОБА_6Т.).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

При вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також зясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину (правовий висновок Верховного Суду України викладений в постанові від 25 травня 2016 р. у справі № 6-692цс16).

При цьому умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, за життя ОСОБА_9 не набув права власності на спірний будинок у відповідності до вимог діючого на той час законодавства. Останній протягом свого життя також не оспорював законність набуття права власності на цей будинок членами своєї сім'ї, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_12

В ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження та обставина, що померлий ОСОБА_9 був забудовником спірного будинку або здійснював його зведення за власні кошти. Самий лише факт його проживання у цьому будинку до дня смерті, не спростовує вищевказаних обставин.

З'ясувавши в повній мірі ці обставини, та оцінивши докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, які були подані на підтвердження чи спростування цих обставин, зокрема, критично оцінивши покази свідків по справі, районний суд прийшов до вірного висновку, що спірний будинок не належав покійному ОСОБА_9, а відтак не може бути включений до складу його спадщини. Також судом встановлено, що будинок 8 та будинок 8а це різні об'єкти.

У зв'язку із чим, позивачами пред'явленого необґрунтований позов про визнання спірного будинку спадковим майном та про визнання за ними права на спадщину і про визнання права власності на цей будинок в порядку спадкування, у задоволенні якого судом обґрунтовано відмовлено.

Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним рішень органу місцевого самоврядування, про скасування свідоцтв про права власності та державної реєстрації є похідними від вищенаведених позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у цій частині також не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів виходить також з того, що позивачі не мають відокремленого права оспорювати законність оформлення права власності за відповідачами на спірний будинок, оскільки такі не були учасниками спірних правовідносин (їхні права, станом на момент оформлення права власності відповідачами не порушені), оформлення такого права відбулося з дотриманням діючої на той час процедури і як вже зазначалося вище, за життя покійний ОСОБА_9таке права також не оспорював, хоча достеменно знав про цей факт.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів.-

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року залишити без задоволення .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий

Судді