Справа № 219/8837/17
Провадження № 2/219/3987/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -
в с т а н о в и в:
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, в розмірі 25 000 грн.
В обґрунтування позову вказує, що вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2015 року у кримінальному провадженні № 219/9256/15-к (1-кп/219/649/2015) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 3 400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами за наступних обставин. 12 вересня 2015 року, приблизно о 7 год. 30 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Chevrolet», реєстраційний номер АН 5065 AT, маючи посвідчення на право керування транспортними засобами з категорією «В» та знаходячись на правому узбіччі автодороги сполученням Красний Лиман-Артемівськ-Горлівка в Артемівському районі Донецької області, передньою частиною у напрямку м. Артемівська Донецької області, та не виконавши вимоги п. 10.1, п. 10.6 Правил дорожнього руху України, діючи необережно, із злочинною недбалістю, став виконувати маневр розвороту у напрямку м. Горлівка, не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Внаслідок цього на відстані 800 метрів від повороту на с. Зайцеве Артемівського району Донецької області скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по авто дорозі сполученням Красний Лиман-Артемівськ-Горлівка зі швидкістю приблизно 90 км/год., та при даному зіткненні пасажир автомобіля «ВАЗ-2108», ОСОБА_1 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом лівої променевої кістки, забій, підшкірна гематома чола, садна обох колінних суглобів, які потребують для одужання строк більш 21 дня, та відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Постановою слідчого Голопьорову Л.Є. було визнано потерпілою у кримінальному провадженні.
У звязку з отриманими внаслідок ДТП струсом головного мозку та закритим переломом лівої руки зі зміщенням, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Артемівської центральної районної лікарні Донецької області з 12.09.2015 року по 22.09.2015 року. В подальшому вона лікувалася амбулаторно в Вузловій лікарні ст. Артемівськ з 23.09.2015 року до 11.12.2015 року. Окрім фізичного болю неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки та спогади про шкідливі наслідки ДТП, страх можливого повторення події, негативні, переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов'язків, постійна увага на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей під час лікування, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоровя. Також, в момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла великий фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався тривогою та страхом за своє життя. Після ДТП позивач проходила стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Артемівській ЦРЛ. Впродовж всього періоду лікування вона почувала себе незручно, була вимушена пристосовуватися до негативних умов ліжкового режиму, гігієнічних проблем та проблем харчування. У звязку із цим вважаю, що їй, внаслідок кримінального правопорушення, завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 25 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася. Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 3 400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с.4-5).
Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковий для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_2 позивачу заподіяно моральну шкоду, і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи.
Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.
Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ст. 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як вбачається з наданих суду документів, позивач знаходилася на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ м. Артемівська з 12.09.2015 року по 22.09.2015 року з діагнозом струс головного мозку, закритий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки зі зміщенням, відповідно до епікризу з картки стаціонарного хворого № 3558/1008. Була виписана з подальшим лікуванням, стан хворої задовільний (а.с.19-20). Після ОСОБА_1 продовжувала лікування амбулаторно в Вузловій лікарні ст. Артемівськ з 23.09.2015 року до 11.12.2015 року (а.с.21-28).
Відповідно до положень ст. 23, ст. 280, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв'язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості та поведінки потерпілого.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач отримала та зазнала не тільки фізичний біль (тілесні ушкодження середньої тяжкості), а й сильних душевних та моральних страждань, які відбулися результаті ДТП. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_2, призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача цілому. Усі ці обставини позначили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки та спогади про шкідливі наслідки ДТП, страх можливого повторення події, негативні, переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов'язків, постійна увага на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей під час лікування, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоровя.
Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Таким чином суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті ДТП потерпілій спричинені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середніх, а також спричинені моральні переживання та страждання, той факт, що потерпіла була вимушені лікуватися та перебували на стаціонарному лікуванні, задовольняє частково позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, та стягує з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 12 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та вважає, що вказана сума є обєктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачу.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI).
Позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, від сплати судового збору звільняються.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному випадку судовий збір становить 640 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89,141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 22, 23, 280, 1167, 1177 1195 ЦК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 12 000 /дванадцять тисяч/ грн.
В задоволенні іншої частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на користь держави судовий збір в розмірі 307 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Також позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Зачне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя -
ОСОБА_5