Справа №489/5833/16-ц
Провадження №2-п/489/47/17
УХВАЛА

іменем України

30 серпня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., заявника ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення компенсації матеріальної шкоди,

встановив:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації матеріальної шкоди, а в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено. Вказаним рішенням суду постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 207647 грн. 67 коп., витрати на авто-товарознавче дослідження в розмірі 1000 грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 4586 грн. 48 коп.

Заявник просить скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку, оскільки заочне рішення суду постановлено за його відсутності, хоча ним було надано заяву про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю явки 21.04.2017 року в судове засідання через відсутність у м. Миколаєві, внаслідок чого він був позбавлений можливості взяти участь в судовому розгляді та надати пояснення і докази, які мають істотне значення для вирішення справи щодо непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із страховика, що є підставою для відмови в задоволенні позову до нього у відповідному розмірі страхової суми, а також стосовно виплати страховиком страхової суми в розмірі 49490 грн. 00 коп., що могло вплинути на зменшення розміру відшкодування.

Відповідно до ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання і не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах цивільної справи наявна заява ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, призначеної на 21.04.2017 року, у звязку з відсутністю в м. Миколаєві, однак доказів такої відсутності не надано, а тому причина неявки в судове засідання 21.04.2017 року не є поважною.

Заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається. Помилковими є твердження заявника про те, що непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме із страховика є підставою для відмови в задоволенні позову до нього у відповідному розмірі страхової суми.

Верховний суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Крім того, заявник посилається на те, що страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 49490 грн. 00 коп., однак жодних доказів на підтвердження цього ним не надано, а звернення до страхової компанії з приводу отримання зазначеної інформації заявником подано лише 26 квітня 2017 року, тобто після ухвалення рішення у справі.

За вищевказаних обставин, відсутні підстави для скасування заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення компенсації матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Розяснити, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя