Справа № 581/473/17
Провадження № 2/581/192/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу Донич Геннадій Михайлович,

про визнання спадкоємцем п'ятої черги за законом та визнання права на спадкування,

в с т а н о в и в :

10 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його тітка ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина. Заповіту вона не залишила. Спадкоємців першої та другої черг відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року (який діяв на момент відкриття спадщини) і які б мали право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не було. Фактично спадщину він прийняв, оскільки останні роки тітка проживала разом з ним в одному помешканні, після її смерті він здійснив її поховання. Для оформлення спадкових прав після смерті тітки просить на підставі Перехідних положень Цивільного кодексу України визнати його спадкоємцем п'ятої черги та визнати за ним право на спадкування за законом майна, що залишилось після смерті тітки.

Позивач у поданій письмовій заяві просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в поданій письмовій заяві просив провести розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Донич Г.М. в поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, згідно свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_8. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є сестрами, а відтак позивач є племінником ОСОБА_3 (а.с. 5-7).

За життя ОСОБА_3 володіла житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, та земельною часткою (паєм) землі розміром 3,52 га (а.с. 21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в сел. Липова Долина померла ОСОБА_3 (а.с. 4).

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Липоводолинської селищної ради Сумської області, ОСОБА_3 до дня смерті проживала в АДРЕСА_2 разом з племінником ОСОБА_1, невісткою ОСОБА_6, онукою ОСОБА_7 ОСОБА_1 провів її поховання (а.с. 8, 11).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1003/01-16 від 26 липня 2017 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіти від імені ОСОБА_3 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувалися (а.с. 31).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні питання щодо правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Таким чином, у відповідності до змісту п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України.

У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 померла в 2000 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі.

Згідно зі ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

На підставі викладеного не можуть бути визнані обґрунтованими посилання позивача про необхідність застосування положень діючого Цивільного кодексу України 2003 року та віднесення його до п'ятої черги спадкоємців за законом відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень кодексу, оскільки спадщина відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а значить до 1 липня 2003 року, що вказує на необхідність застосування до відносин спадкування положень ЦК УРСР 1963 року.

Щодо визнання права позивача на спадкування за законом майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3, то ця позовна вимога є також необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1, який є племінником померлої ОСОБА_3, ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом не відноситься, не має права на обов'язкову частку, а також в справі відсутні докази його непрацездатності та перебування на утриманні померлої, а тому він не має права на спадкування майна ОСОБА_3 відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року.

Отже, оскільки позовні вимоги необґрунтовані, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський