Справа № 463/4918/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомьска Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1180/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, стягнення сум,-

встановила:

21 вересня 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивує тим,що між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір№910.78256 від 17 червня 2011 року, відповідно до умов якого відповідачу позивачем було надано кредитні кошти в сумі 74 089 грн. із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля ЗАЗTF48YP, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN- Y6DTF48YPB0267458 Y6DTF48YPB0267458, реєстраційний № НОМЕР_1. Позивач свої зобов»язання за договором виконав. Проте, всупереч умовам договору та положенням законодавства, відповідач ОСОБА_3 свої обовязки не виконує, не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 11 лютого 2015 року. Відповідно до умов вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком в межах суми 50 грн. у випадку прострочення позичальником сплати чергових платежів більше ніж на 30 днів. Окрім цього, в забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_3 27 липня 2011 року укладено договір застави вказаного вище транспортного засобу. У звязку із порушенням зобовязань, забезпечених заставою, позивач надіслав відповідачу повідомлення про виникнення заборгованості. Зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена. Позивач просив вказаний автомобіль вилучити у відповідача, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу його будь-якій особі покупцю за ціною, не нижче ринкової, яка буде визначена субєктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу всі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі ,але не виключно, проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб,отримувати/виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля, тощо). Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 рокувідмовлено в позові за безпідставністю.

Рішення суду оскаржує ПАТ «Ідея Банк» В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, щоміж позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №910.78256 від 17 червня 2011 року відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 74089 грн. із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля. Вказує, що позивач виконав свої обовязки за договором. Проте, всупереч умовам договору, ОСОБА_3 не забезпечив своєчасне повернення коштів у відповідності до графіку повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 11 лютого 2015 року. Окрім цього, в забезпечення виконання зобовязань між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 27 липня 2011 року укладено договір застави транспортного засобу. Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач просить вказаний автомобіль вилучити у відповідача, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу його будь-якій особі покупцю за ціною, не нижче ринкової.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін, та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Встановлено, що 17 червня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №910.78256 відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві ОСОБА_3 в кредит кошти в сумі 74 089 грн. для купівлі автомобіля ЗАЗTF48YP, 2011 року випуску з визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку.

За умовами кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору. Станом на день укладення договору становить така 14,40 %.

Згідно з графіком щомісячних платежів, датою внесення позичальником чергового платежу визначено 17 число кожного місяця.

Відповідно до п. 1 параграфу 8 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту при настанні передбачених договором обставин.

Згідно умов договору будь-які повідомлення, здійснені банком за цим договором, повинні бути складені в письмовій формі. Такі повідомлення здійснюються банком, направляються листом за адресою позичальника, вказаною в договорі або на іншу адресу, вказану позичальником. Вислана таким чином кореспонденція вважається доставленою належним чином.

Тобто, умовами договору передбачено, що всі повідомлення за даним договором, відтак - і вимоги про дострокове повернення кредиту, повинні бути складені у письмовій формі, направлені банком за адресою позичальника, вказаною в договорі, або на іншу адресу, зазначену позичальником.

Позивачем не надано суду доказів про надіслання вищезгаданих вимог, повідомлень, претензій чи попереджень відповідачу та про їх вручення з приводу неналежного виконання останнім умов кредитного договору.

Відповідно до кредитного договору, для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 27 липня 2011 року укладено договір застави транспортного засобу (а.с.19-23).

11 лютого 2015 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобовязалася солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором в межах 50 грн.(а.с.13).

З наданої банком виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що з червня 2011 року до липня 2014 року він вносив кошти на погашення кредиту, останній платіж здійснено 11 липня 2014 року. Заборгованість по кредиту складає 25 330, 63 грн. (прострочений борг 20 919, 12 грн., прострочені проценти 3 838, 69 грн., строкові проценти 294, 47 грн., нарахована комісія 2 525, 60 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань 1, 26 грн., дебіторська заборгованість 277, 13 грн.).

Згідно з постановою Правління Національного Банку України № 466 від 6 серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у звязку із запровадженням з 24 серпня 2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, банками України було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового звязку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України № 435 від 22 липня 2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

З матеріалів справи вбачається, що останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є м. Свердловськ, Луганської області, територія якого не контролюється українською владою. Позивачем не надано суду відомостей щодо режиму роботи відділень ПАТ «Ідея Банк» у цьому населеному пункті та порядку і можливості здійснення розрахунків за кредитними зобовязаннями позичальниками, які проживають на території вказаного міста.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України (у чинній на час звернення з позовом і ухвалення рішення редакції) особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України (у чинній на час звернення з позовом і ухвалення рішення редакції) позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Останнім відомим місцем проживання відповідача по справі ОСОБА_3 є м. Свердловськ, Луганської області, на території, що віднесена до юрисдикції Біловодського районного суду Луганської області.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року №2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, визначено територіальну підсудність цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції.

Згідно вказаного розпорядження територіальна підсудність справ які підлягають розгляду у м. Свердловську Луганської області, змінена і визначена Біловодському районному суду Луганської області.

Позивач звернувся з позовом до Личаківського районного суду м.Львова - за місцем проживання поручителя ОСОБА_4, відповідальність якої передбачена у межах 50 грн. До відповідача ОСОБА_3 позивач звернувся з вимогами про вилучена заставленого транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави в межах 25 330, 67 грн.

Такий вибір підсудності позивачем унеможливлює здійснення процесуальних прав відповідачем ОСОБА_3 щодо законного сподівання на отримання інформації про наявність будь-якого позову до нього у визначеному суді (Біловодський районний суд Луганської області).

Колегія суддів враховує ту обставину, що повідомити відповідача ОСОБА_3 про наявність в провадженні суду справи за позовом до нього та про час і місце проведення судових засідань у справі Личаківський районний суд м.Львова був позбавлений можливості, оскільки відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» УДППЗ «Укрпошта» з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на територію Луганської області. До таких населених пунктів віднесено і м. Свердловськ Луганської області.

Відтак, судову повістку про виклик до суду неможливо направити в окремі райони Луганської області (м. Свердловськ). Виклик через оголошення в пресі, яка не розповсюджується на території окремих районів Донецької і Луганської областей, не може вважатись належним повідомленням про розгляд справи, оскільки це суперечить і вимогам процесуального закону. Колегія суддів виходить з того, що відповідач ОСОБА_3 не був обізнаний про судове провадження та про виклик в судове засідання, як особа, яка перебуває у м. Свердловськ Луганської області).

Це не забезпечує дотримання принципу рівності сторін у процесі та змагальності, відповідно до яких кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них, тобто порушує право ОСОБА_3 на справедливий суд, встановлене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та Конституцією України.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висновків про те, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Домбо ОСОБА_6 проти Нідерландів» від 27 жовтня 1993 року та «Aнкерл проти Швейцарії» від 23 жовтня 1996 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Рішення у справі «Руїс Матеос проти Іспанії».

Питання про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_4 оскаржуваним рішенням не вирішувалося, а вирішене додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 липня 2017 року, яке не оскаржене і не переглядалося.

Керуючись ст. ч.1 ст. 268, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Залишити рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2016 року без змін, а скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді