Справа № 2-8512/10
Провадження № 4-с/405/20/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 рокуЛенінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький скаргу ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересована особа ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить визнати рішення старшого державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51952223 від 30.03.2017 року відносно ОСОБА_2 неправомірним, скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 51952223 від 30.03.2017 року та зобовязати старшого державного виконавця Подільського районного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-8512/10, виданого Ленінським районним судом м.Кіровограда 14.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №14/2008/Б від 16.01.2008 року у розмірі 15 930 грн. 01 коп., судові витрати у розмірі 279 грн. 30 коп.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у Подільському відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було відкрито виконавче провадження №51952223 з примусового виконання виконавчого листа №2-8512/10, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 14.05.2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/2008/Б від 16.01.2008 року у розмірі 15 930 грн. 01 коп. з ОСОБА_2.

30.03.2017 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, з підстав відсутності у боржника належного йому майна.

Заявник не погоджується з даною постановою, вважає, що вона є неправомірною, винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії державним виконавцем не проведені належним чином, не здійснені заходи, необхідні для пошуку майна та коштів боржника.

Представник заявника ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», державний виконавець Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області, заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду скарги, від представника заявника та державного виконавця надійшли заяви про розгляд скарги за їх відсутності, при цьому, в заяві державний виконавець просила відмовити заявнику в задоволенні скарги, врахувати подані раніше (за вх.№19677 від 298 серпня 2017 року) заперечення на скаргу.

Зокрема, в запереченнях на скаргу державний виконавець зазначив, що, в рамках відкритого виконавчого провадження № 51952223, державним виконавцем виконані всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, при цьому, в результаті вжитих державним виконавцем заходів, майна, що належить боржнику на праві власності, не виявлено; боржник в трудових відносинах не перебуває, пенсію не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має, тим самим, встановлено що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що, відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Дослідивши матеріали справи, а також матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.05.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було видано виконавчий лист № 2-8512/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором № 14/2008/Б від 16.01.2008 року у розмірі 15 930 грн. 01 коп., судові витрати у розмірі 279 грн. 30 коп.

На підставі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону, чинного на час винесення постанови, постановою державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_3 від 18.08.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення в строк до 25.08.2016 року.

В подальшому, державним виконавцем на виконання вимог статей 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до реєструючих органів МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області, реєстраційної служби щодо надання інформації відносно боржника, УПФ України в Кіровоградській області.

Згідно з інформаційною довідкою з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек відомості відносно боржника відсутні, не має боржник зареєстрованого на праві власності автомототранспорту, відповідно до довідки УПФ України боржник на обліку не значиться.

Відповідно до інформації УДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 по облікам ВАДР не значиться.

Крім того, актом державного виконавця від 16.03.2017 року було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, однак боржника за вказаною адресою не виявлено.

Окрім того, на все нерухоме майно боржника накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 27.12.2016 року.

На підставі вищевикладеного, 30.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, що набрав чинності з 05.10.2016 року, яка (постанова) мотивована тим, що згідно довідок ПФУ боржник не працює, пенсію не отримує, НАІС ДАІ, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно, - належне боржнику, - відсутнє. Крім того в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

Також в постанові державним виконавцем розяснено право стягувачу на повторне предявлення виконавчого документа для виконання в строк до 30.03.2020 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, який набрав чинності 05.10.2016 року передбачено повернення виконавчого документу стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Вказане рішення оформлюється постановою. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Таким чином, дії старшого державного виконавця Стороженко Л.І. по прийняттю постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Так, у другому пункті оскаржуваної постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 30.03.2020 року.

Вказане вище свідчить про те, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не обмежує його права на виконання рішення суду, не порушує право стягувача на реалізацію права на пред'явлення (повторно) виконавчого документа на виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку.

При цьому, судом також відзначається, що заявник, як стягувач за виконавчим провадженням, має визначену ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення. Крім того, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, стягувач - ПАТ «ВіЕйБі Банк» може заявляти виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч.3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що прийняте державним виконавцем рішення у формі постанови від 30.03.2017 року (ВП № 51952223) про повернення стягувачу ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчого документа - виконавчого листа №2-8512/10, виданого 11.05.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а отже є правомірним, на підставі чого суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги заявника ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересована особа ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.03.2017 року (ВП №51952223), винесену старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_4