АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 23 річного віку.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 24 травня 2017 року та до закінчення навчання, тобто до 01.07.2020.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій вказав, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що встановлені судом обставини, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, не підтверджені доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги суду.

Вважав, що судом першої інстанції однобічно досліджено докази, які вказують на джерело доходу повнолітньої ОСОБА_3.

Вказував на те, що суд дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 потребує в утриманні на період навчання (їжа, одяг, комфорт, користування житлово- комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, оскільки витрати на вищевказані послуги не є аліментами на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом неправильно застосовано положення ст. 199 СК України, якою передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Посилався на те, що судом вірно встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання на безоплатній основі та отримує стипендію, однак судом не взято до уваги, що ОСОБА_3 також має доступ до бібліотеки навчального закладу та забезпечена підручниками.

За наведених обставин просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2017 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Також не погоджуючись з рішенням суду в частині щодо визначення розміру аліментів позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, яку обґрунтовувала тим, що розмір аліментів, який стягнуто судом - 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця є недостатнім для покриття всіх фінансових витрат, що потребує ОСОБА_3 у зв'язку із своїм навчанням та станом здоров'я. Судом при ухваленні рішення не враховано, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу своїй дочці, що продовжує навчання у більшому розмірі.

Просила рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року змінити, а саме стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу на її користь на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, яка продовжує навчання, починаючи з 24.05.2017 та до закінчення навчання.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в ній та просив задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував та просив відхилити.

Позивачка та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну скаргу позивачки підтримали з підстав, наведених в ній, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечували та просили відхилити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача підтримав та просив задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги позивачки заперечував та просив відхилити.

Третя особа - ОСОБА_3, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа - ОСОБА_5, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_11 надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив відкласти судове засідання, оскільки 21.11.2017 буде задіяний в іншому судовому засіданні. Доказів, які вказують на поважну причину неявки в судове засідання, до клопотання не долучено.

Колегія суддів визнає причину неявки третьої особи ОСОБА_12 та її представника неповажними та відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_16. задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_2

Шлюб між сторонами розірвано 30.07.2002.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30.09.2009 є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України довічно, щомісячно отримує пенсію в розмірі 10 704,00 грн.

В 2016 року ОСОБА_3 була зарахована на навчання в Національний університет «Києво-Могилянська Академія», денне навчання, державне замовлення, термін закінчення навчання до 01 липня 2020 року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання: потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дитина сторін продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, а відповідає має можливість надавати таку допомогу, у зв'язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення позову та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини, на які посилалась позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності та дав належну оцінку згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обгрунтування своїх висновків та ухвалив рішення про часткове задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині визначеного розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги, що повнолітня дитина не потребує допомоги є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів, що дитина отримує дохід більше ніж прожитковий мінімум для особи відповідного віку.

За приписами статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи відповідач є пенсіонером, та працює, отримує пенсію.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 працює в Приватному акціонерному товариства «Київводоканал» (далі - ПрАТ «Київводоканал»), де має щомісячний дохід, що не заперечувалося стороною відповідача.

Разом з цим матеріали справи не містять доказів про заробітну плату ОСОБА_1 у ПрАТ «Київводоканал».

З матеріалів справи також вбачається, а саме з довідки про доходи, виданої Національним університетом «Києво-Могилянська Академія» від 18.06.2017 за № 186, що ОСОБА_3 з вересня по грудень 2016 року отримувала стипендію у розмірі 825,00 гри. З січня 2017 року стипендію не отримує.

В матеріалах справи також наявна довідка Національного університету «Києво- Могилянська Академія» від 21.07.2017 № П3/994, в якій зазначено, що ОСОБА_3 з 01.09.2016 отримувала стипендію. З 01.07.2017 до 31.12.2017 за підсумками весняної сесії додатково та додаткового періоду вона буде отримувати стипендію. Призначення виплати стипендії на наступний період навчання (з 01.01.2018) буде залежати від результатів її навчання під час осіннього семестру 2017-2018 навчального року.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходячи із потреб ОСОБА_3 при навчанні, а також доходу відповідача, дійшов висновку, що розмір аліментів необхідно встановити у розмірі 1 074,00 грн.

При цьому, визначаючи такий розмір аліментів, судом враховано, що прожитковий мінімум па працездатну особу, до яких відноситься ОСОБА_3, з вересня 2017 року становить 1 684 грн.

Оскільки розмір стипендії становить 825,00 грн., а прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 684,00 грн. (станом на вересень 2017 року), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, дійшов обгрунтованого висновку про визначення розміру аліментів у сумі 1074 грн. щомісячно.

При ухваленні рішення судом також враховано, що ОСОБА_3 має право безоплатно користуватися бібліотекою навчального закладу та забезпечена підручниками, а також те, що на утриманні у відповідача перебуває ще одна повнолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також продовжує навчання, та неповнолітній син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ураховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_2, відповідно до вимог сімейного законодавства, також зобов'язана, та, як вірно встановлено судом, має таку змогу надавати матеріальну допомогу своїй дитині, що продовжує навчання, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є достатнім для забезпечення навчання ОСОБА_3.

Поряд7 з цим, суд першої інстанції визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1074 грн., зазначив в резолютивній частині рішення розмір аліментів 1/10 частини всіх видів заробітку (доходів), а тому рішення в цій частині підлягає зміні із зазначення в резолютивній частині рішення, відповідно до висновку суду, у твердій грошовій сумі в розмірі 1074 грн.

За наведених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, оскільки доводи зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, апеляційна скарга не містить доводів, що оцінка доказів, наявних в матеріалах справи, проведена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Також колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення особи, на користь якої підлягають стягненню аліменти.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, судом першої інстанції також не враховано роз'яснення викладені в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучати до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що аліменти підлягають стягненню на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка є третьою особою у справі.

З огляду на вищевикладене, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду в частині визначення розміру та стягувача підлягає зміні.

Керуючись ст. 218, 303. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року змінити та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, пенсіонера (ідентифікаційний помер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1074 (одна тисяча сімдесят чотири) грн. 00 коп. щомісячно, на період навчання, починаючи з 23 травня 2017 року до 01 липня 2020 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарзі безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/6870/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11450/2017

Головуючий у суді першої інстанції:Ларіонова Н.М.4

Доповідач у суді апеляційної інстанції:Мазурик О.Ф.5