Провадження №22-ц/772/3331/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мельник І. О.
Доповідач :Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокуСправа № 712/10401/17м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали цивільної справи №712/10401/17 за позовом ОСОБА_2 до судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 про стягнення судового збору у справах № 22-ц/793/1381/17 та 22-ц/793/1383/17, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 21 серпня 2017 року, яка постановлена суддею Мельник І.О. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкас, без повідомлення учасників справи, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовною заявою до судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 про стягнення судового збору у справах № 22-ц/793/1381/17 та 22-ц/793/1383/17.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 21 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року зазначену цивільну справу направлено до суду вищестоящої інстанції для визначення підсудності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року визначено підсудність Апеляційному суду Вінницької області.

Не погодившись з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з вимогою про стягнення судового збору, ОСОБА_2 посилається на те, що суддя ОСОБА_1 незаконно не звільняє від сплати судового збору, просив стягнути з судді ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1438 грн. та перерахувати на рахунок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в зазначеній вище редакції судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Проте у даній справі між позивачем та суддею зазначені правовідносини не виникли, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у п. 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

За таких обставин, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-3139цс16 від 01 березня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, вірно виходив із того, що на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції 2004 року) така позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки оспорюються процесуальні дії судді при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що є порушення норм процесуального права, висновки суду не спростовані, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення, яке складено 28 грудня 2017 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.