Провадження №2/522/43/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії Головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,-

ВСТАНОВИВ:

До суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернулась Київська районна адміністрація Одеської міської ради. Заявник посилалась на те, що головним державним виконавцем Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.10.2016 року. В вищевказаному повідомленні головний державний виконавець зазначив, що в пакеті документів, які надійшли на адресу Відділу стягувачем не було надано підтвердження сплати авансованого внеску, що відповідно до п.8 ч.4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» стало підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Проте відповідно до ч. 2 статті 26 Закону № 1404 передбачено, що від сплати авансованого внеску у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди 1 та 2 групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів 1 та 2 грип, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби. Виходячи з вищевикладеного, Київська районна адміністрація вважає, що дії головного державного виконавця є незаконними, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

У судове засідання представник заявника не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду надійшла заява про розгляд скарги без його участі, подану скаргу підтримує та просив задовольнити її у повному обсязі.

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся. До суду надійшла заява від Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в які зазначено, що скарга Київської районної адміністрації Одеської міської ради до них не надходила, що не вможливлює подати до суду заперечень на скаргу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 19.10.2016 року Київською районною адміністрацією ОМР було надано до Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на примусове виконання оригінал виконавчого листа №522/27618/13-ц від 08.04.2014 р.

22.11.2016 року представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з запитом щодо стану виконання виконавчого документа.

21.10.2016 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. З вищевказаного повідомлення вбачається, що головним державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання відповідно до п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме стягувач не надав підтвердження сплати авансованого внеску, якщо авансування є обовязковим.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим;

Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.118 Конституції України, виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Відповідно до п.1.1 положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняту рішенням Одеської міської ради № 1934-VII, від 26.04.2017р. Київська районна адміністрація ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку, що так як Київська районна адміністрація відноситься до місцевого органу виконавчої влади, тому відповідно до ч.2 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» звільнена від сплати авансованого внеску.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги щодо зобовязання прийняти виконавчий лист №522/27618/13-ц, який виданий 24.12.2014 року про зобовязання ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 власними силами за рахунок власних коштів знести самочинно встановлений металевий гараж, розташований на прилеглій території біля житлового будинку №37-А по вул. Львівській в м. Одесі до виконання та відкрити виконавче провадження виходячи з наступного.

Суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки. Завдання цивільного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише ним або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, а тому питання про відкриття провадження за виконавчим документом відноситься виключно до компетенції та повноважень відділу ДВС.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 18 постанови № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», роз'яснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Підсумовуючи все вище викладене, оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на дії Головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Визнати рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, повязані із винесенням повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» - протиправним.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. Ю . Бойчук