Справа № 355/1602/17
Провадження № 2/355/825/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О., Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської сільської ради Баришівського району, Київської області про визнання права власності по набувальній давності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільської сільської ради Баришівського району, Київської області про визнання права власності по набувальній давності на будинок. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що він працює у ТОВ «Агрофірма Поділля». Проживає з сім'єю в АДРЕСА_1, що належав на праві власності ОСОБА_2, який знаходився на той час у місцевому сільському будинку для пристарілих осіб (дружина його померла в 2005 році, дітей сім'я не мала). З метою підтримання будинку у належному стані, ОСОБА_2 дозволив позивачу оселитися у його будинку, у якому, починаючи з 2006 року (понад 10 років) позивач мешкає по теперішній час, проте без будь-яких правовстановлюючих документів, які підтверджували б його право власності наданий будинок. У зв'язку з відсутністю у ОСОБА_1 належним чином оформлених та посвідчених правовстановлюючих документів на нерухоме майно, він не може повноцінно володіти та розпоряджатися будинком, внаслідок чого змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Вищевказаний будинок на праві приватної власності належав ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки, виданої виконкомом Подільської сільської ради Баришівського району Київської області від 06.11.2017 року № 236 вбачається, що з 2006 року по теперішній час у будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 разом з сім'єю, яка складається з 5-ти осіб.

На даний час права приватної власності на вказаний будинок, як у позивача, так і у інших осіб немає.

Враховуючи вище зазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що у зв'язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у нього виникло право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Позивач, проживаючи з 2006 року у зазначеному будинку, проводив косметичний та капітальний ремонт житла, та господарських будівель, добросовісно оплачував усі комунальні платежі за електроенергію, газ, проводив інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаного майна.

За весь час проживання він відкрито володіє будинком, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює, сусіди знають ці обставини та підтверджують факт проживання ОСОБА_1 в будинку та ніхто ніяких претензій до нього не заявляв.

ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на будинок по набувальній давності, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач по справі Подільська сільська рада Баришівського району, Київської області в судове засідання на розгляд справи свого представника не направили. Проти заявленого позову не заперечують. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в будинку АДРЕСА_1 більше 10 років проживає з сім,єю ОСОБА_1. Раніше в будинку проживав ОСОБА_4 з дружиною, які до пенсії працювали у школі вчителями і вже давно померли. Дітей у них не було.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що в будинку АДРЕСА_1 більше 10 років проживає ОСОБА_1 з дружиною та трьома дітьми. До цього там проживав ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_6, які доживали свого віку у будинку пристарілих осіб в селі Поділля і там померли. Свідок пам,ятає, що ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_6 учителювали в школі, а він був їхнім учнем. В даному будинку позивач зробив ремонт, привіз будівельні матеріали на будівництво сараю, обробляє з дружиною земельну ділянку біля будинку. ОСОБА_5 допомагав ОСОБА_1, як сусіду робити електрообладнання в будинку, пробивав скважину для водопостачання та заводив труби в будинок для води.

Суд, допитавши в судовому засіданні позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що починаючи з 2006 року (понад 10 років) позивач ОСОБА_1 з дружиною та трьома дітьми мешкає по теперішній час в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку для пристарілих осіб в селі Поділля. Інших спадкоємців на нерухоме майно немає.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, серія НОМЕР_3, виданий 21.02.2003 року;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серія НОМЕР_4, виданого 29.03.2007 року;

- ксерокопією посвідчення НОМЕР_5, виданого 11.02.2015 року дружині позивача ОСОБА_10 Баришівською РДА, яким засвідчується право на пільги багатодітної сім,ї;

- ксерокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1;

- ксерокопією виписки з погосподарської книги №4 Подільської сільської ради, де записане право власності на житловий будинок з господарськмии будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та зареєстровано за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рік побудови будинку, 1959.

- актом обстеження житлових умов багатодітної сім,ї ОСОБА_1 від 21.11.2017 року;

- інформаційною довідкою із спадкового реєстру, щодо дати смерті ОСОБА_2;

- іншими матеріалами справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке здійснюється відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 1 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,: «можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15. 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.»

За весь час проживання в будинку ОСОБА_1 відкрито володіє будинком, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює, сусіди знають ці обставини та підтверджують факт проживання ОСОБА_1 в будинку та ніхто ніяких претензій до нього не заявляв.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням.

Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, добросовісно заволодів чужим майном, спірним будинком і понад десяти років відкрито, безперервно ним володіє, то за ним може бути визнано право власності на нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч. І ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 28.11.2017 року), п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 право власності на будинок по набувальній давності, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, та або обов,язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко