Справа №642/1611/17-ц
Провадження №2/642/924/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі судді Скляренка С.О., при секретарі Антоненко Н.А., розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В с т а н о в и в :

До суду звернувся представник ТОВ «Комплекс Агромарс»з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача сум завданих збитків у розмірі 4884,64 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що з 26 листопада 2015 року ОСОБА_1 працював у ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаді підмінного водія автофургонів та рефрижераторів автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку Гаврилівського птахівничого комплексу. Відповідно до покладених на відповідача обовязків, а також враховуючи те, що посада, яку він займає, і роботи, які він виконував в ТОВ «Комплекс Агромарс», входять до Переліку посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженому Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24, з відповідачем були укладені Договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №639-В від 27.11.2015 і №639-Е від 27.11.2015. Відповідно до Договорів, відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Протягом всієї роботи відповідача на посаді водія-експедитора автоколони № 2, відповідач неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність мясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, згідно Видаткових (товарно-транспортних) накладних, Накладних на переміщення, але під час передачі продукції контрагентам позивача, виявлялася її нестача, сам факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної недостачі Актами прийому-передачі. Відповідно до Актів прийому- передачі, кількість продукції що зазначена в них, не відповідає фактичній кількості продукції, згідно товарно-транспортних накладних. За результатами остаточно проведеного перерахунку загальний розмір збитків від недовозів мясопродукції позивача становить 4 884 грн. 64 коп. Таким чином, відповідач не виконав належним чином покладені на нього обовязки, внаслідок чого позивач зазнав значних матеріальних збитків. Наказом від 18.04.2016 №392 КА/к-з відповідач був звільнений за власним бажанням, добровільно відшкодувати шкоду відповідач не погоджується.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надано до суду клопотання з проханням розглядати вищевказану справу за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 26 листопада 2015 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Комплекс Агромарс», обіймав посаду підмінного водія автофургонів та рефрижераторів автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку Гаврилівського птахівничого комплексу, згідно Наказу №1099 КА/к-п .

Робота Відповідача полягала у прийманні для доставки, доставці, перевезенні та передачі переданих йому матеріальних цінностей (мясопродукції), згідно видаткових (товарно- транспортних) накладних та актів прийому-передачі.

Між сторонами були укладені Договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №639-В від 27.11.2015 та № 639-Е від 27.11.2015.

Відповідно до ст. 135-1 Кодексу законів про працю України письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Відповідно до Договорів, відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Так, п. 1 кожного з Договорів передбачає обовязки відповідача:

а) дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей Позивача і вживати заходів для попередження збитків;

б) своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей;

г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідача на посаді водія-експедитора неодноразово приймав під особисту матеріальну відповідальність мясопродукцію, для доставки її в пункт призначення, але під час передачі продукції контрагентам позивача, виявлялася її нестача, факт і розмір якої підтверджується складеними відповідно кожної недостачі Актами прийому-передачі.

Відповідно до Актів прийому- передачі, кількість продукції, що зазначена в них, не відповідає фактичній кількості продукції, згідно товарно-транспортних накладних.

На кожній Видатковій (товарно-транспортній) накладній є підпис відповідача, який засвідчує факт прийняття товару (мясопродукції) до перевезення, в обємі та вигляді зазначеному в накладних, а відповідно до Актів прийому-передачі продукції, встановлено, що кількість привезеного контрагентам товару менша ніж в накладній. На кожному Акті прийому-передачі продукції є підпис відповідача, який засвідчує факт згоди останнього про недовезення ним мясопродукції контрагентам Позивача.

Відповідно до положень ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування і заробітної плати працівника.

На виконання вимог ст.. 136 КЗпП України, позивачем на основі повернених Актів прийому-передачі продукції та Видаткових (товарно-транспортних) накладних, Накладних на переміщення, видавалися Накази «Про відшкодування збитків», в яких суми нестач відповідають сумам нестач згідно Актів прийому-передачі продукції, перерахованих у Відомості недовозів по водію та не перевищують розміри середнього місячного заробітку останнього, і які видані не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, тобто з дня повернення відповідачем від контрагентів Актів прийому-передачі продукції та Видаткових (товарно-транспортних) накладних, Накладних на переміщення.

Розмір збитків на підставі ст. 135-3 КЗпП України визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

За результатами проведеного перерахунку загальний розмір збитків від недовозів мясопродукції позивача з урахуванням «Норм природного убутку мясопродуктів при міжміських перевезеннях в авторефрижераторах, затверджених наказом Міністерства торгівлі СРСР від 29.12.1984 №339, становить 4884 грн. 64 коп.

Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Серед випадків, коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації п. 1, п. 2 частиною 1 ст. 134 КЗпП України зокрема визначено такі:

Між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Майно та інші цінності були одержані працівниками під звіт за разовою довіреністю або іншими разовими документами.

Працівник, який одержав матеріальні цінності за разовим документом (видатковою накладною), несе повну матеріальну відповідальність як за їх недостачу, так і за пошкодження або зіпсуття цих цінностей.

Оскільки з відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, з подальшим переукладенням, а матеріальні цінності передавалися йому за разовими документами, обидві з вищевказаних підстав вказують на те, що відповідач несе матеріальну відповідальність у повному розмірі заподіяної позивачу шкоди.

Враховуючи вищезазначене, відповідач не виконав належним чином покладені на нього обовязки, внаслідок чого позивач зазнав матеріальних збитків.

Наказом від 18.04.2016 № 392 КА/к-з відповідач був звільнений за власним бажанням. Добровільно завдану шкоду не відшкодував.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 232 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може звернутися до суду про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, доводи і заперечення сторін, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доведені обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, надано належних та достатніх доказів в обґрунтування цих вимог.

Крім того, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати у розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» суму завданих збитків у розмірі 4884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн.. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.О.Скляренко