Справа № 382/2559/15-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/630/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 49 23.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

23 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Мельника Я.С., Коцюрби О.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районого суду Київської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, в котрій зазначено, що 24 листопада 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Однак, після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживали разом, вели спільне господарство, були пов"язні спільним побутом до 10 лютого 2015 року. Від фактичних шлюбних стосунків з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_4, проте, так як вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, то прізвище батька у свідоцтві про народження сина було зазначено з її слів відповідно до ст. 135 СК України. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з матір"ю та сином, на даний час знаходиться у відпустці по догляду з дитиною. Нерухомого та рухомого майна ні вона, ні її син не мають, жодного доходу не отримують. Відповідач проживає в будинку АДРЕСА_2, працює водієм в ПАТ "Яготинський маслозавод", отримує постійний дохід, має у приватній власності вищевказаний будинок. Він є особою працездатною, має задовільний стан здоров"я, інших утриманців не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Просила визнати відповідача батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/2 частки усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття та аліменти на особисте утримання у розмірі 1/4 частки, його заробітку, до досягнення сином трьохрічного віку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Києва (актовий запис № 211, складений 29 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області). Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2015 року, і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на особисте утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 17 грудня 2015 року, і до досягнення сином трьохрічного віку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення по справі, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи рішення про визнання батьківства, суд першої інстанції не взяв до уваги, що визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення, чого у даній справі зроблено не було. При цьому, в порушення вимог чинного законодавства, суд помилково прийняв в якості доказів покази свідків, які є родичами позивача. Зазначив також, що він не ухилявся від проведення генетичної експертизи, заперечень щодо її проведення не висловлював. На час призначення експертизи він перебував у відрядженні, що підтверджено відповідними документами.

Вислухавши пояснення позивачки, яка з'явилася в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів на спростування тверджень позивачки щодо його батьківства відносно її сина, для проведення генетичної експертизи не з'явився, а тому суд вважав встановленим той факт, для з'ясування якого експертизу було призначено.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 14.09.2014 року.

З копії заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 11.08.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (а.с.5) вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) та ОСОБА_2, розірвано.

З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 СК України для призначення допомоги та копії свідоцтва про народження (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно ст. 135 СК України.

З довідки ПАТ "Яготинський маслозавод" від 17.11.2016 р. (.с.79) вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПАТ "Яготинський маслозавод" з 26.04.2005 р. та на даний час займає посаду - водій автотранспорту. Його дохід з період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року склав 61 963,31 грн.

З довідки Яготинської міської ради від 17.11.2016 р. (.с.80) вбачається, що ОСОБА_3 має на своєму утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживають спільно з адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 04 січня 2016 року по даній справі призначено судову генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3»

Відбір зразків крові призначався експертом на 25 лютого 2016 року, 7 квітня 2016 року, 19 травня 2016 року. З пояснень представника відповідача, даних у суді першої інстанції вбачається, що відповідач повідомлявся про дати відібрання зразків, проте, не зміг з"явитися на проведення експертизи, в зв"язку із зайнятістю на роботі. 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 особисто отримав по місцю роботи повідомлення про необхідність з"явитися на відбір зразків крові на 19 травня 2016 року на 11 годин у приміщення відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с.33) та йому було роз"яснено, що відповідно до вимог ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з"ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З листа Голови правління ПАТ "Яготинський маслозавод" від 16.11.2016 року (а.с.76) вбачається, що станом на 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 не доводив до відома ПАТ "Яготинський маслозавод" про необхідність звільнення його від роботи для прийняття участі у судових засіданнях. Судові виклики, повістки, останнім не пред"являлися. З 25.02.2016 р. по 27.02.2016 р. ОСОБА_2 перебував у відрядженні, а 7 квітня та 19 травня 2016 року ОСОБА_2 у відрядженнях не перебував. 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 був ознайомлений з листом Яготинського районного суду щодо обов"язкової явки його в судове засідання 17 листопада 2016 р. (а.с.77).

Із зворотніх повідомлень Яготинського районного суду про необхідність з"явитися в судове засідання та на відбір зразків вбачається, що повідомлення поверталися з відміткою про закінчення терміну зберігання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 ухилявся від проведення експертизи.

Про умисне ухилення відповідача від розгляду справи по суті та участі у проведенні генетичної експертизи свідчить також наступне.

Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення суду відкрито ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.12.2016 року, та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 11 січня 2017 року о 12 год. 45 хв., про що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений. (а.с. 115) Однак, в судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 не з'явився, про поважність причин своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

У той же час, 16 лютого 2017 року на адресу апеляційного суду надійшов лист ОСОБА_2 про те, що в період з 20 лютого по кінець квітня 2017 року він буде перебувати за межами Київської області та не матиме змоги брати участь у судових засіданнях. Тому просив проводити розгляд у його відсутність. (а.с. 122)

У судове засідання, призначене на 22 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Судова повістка, направлена за адресою, яка була вказана ним у апеляційній скарзі, повернулась без вручення (з відміткою «через незапит»).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_3 та по даній справі призначено судову генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3» Виконання експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про призначення апеляційним судом генетичної експертизи у даній справі, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому копії ухвали. (а.с. 135)

Відбір зразків крові призначався експертом на 20 квітня 2017 року про що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений (а.с. 138)

У зв'язку з неявкою відповідача, відібрання зразків крові було перенесено експертом на 01 червня 2017 року, про що відповідач ОСОБА_2 був також належним чином повідомлений.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року, в порядку ч. 2 ст. 146 ЦПК України, зобов'язано Яготинське відділення національної поліції здійснити примусовий привід ОСОБА_2 для забезпечення відбору зразків крові на 01 червня 2017 року. (а.с. 142-144)

Листом начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 09 червня 2017 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 22.02.2017 року про призначення генетичної експертизи повернуто без виконання у зв'язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_2 на відбір зразків крові (а.с. 151).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду робить висновок про те, що відповідач ОСОБА_2 про призначення експертизи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом був обізнаний, належним чином повідомлений про час та місце відбору зразків для проведення експертизи, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до експертної установи.

З огляду на вказане, виходячи з положень ст. 146 ЦПК України, та враховуючи інтереси дитини, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання факту батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та вірно задовольнив позовні вимоги. При цьому суд також врахував покази допитаних в судовому засіданні свідків. Апеляційна скарга не містить доводів, які б могли спростувати або піддати сумніву покази цих свідків.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні, оскільки при вирішенні спору суд правильно застосував норми матеріального і процесуального права, дав вірну оцінку наданим сторонам доказам по справі, дійшов правильного висновку про встановлення батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та частково задовольнивши вимоги щодо стягнення аліментів. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303 307, 308, 313, 315, 317, 318 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яготинського районого суду Київської області від 17 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: