Провадження № 2/161/3796/17
У Х В А Л А

28 серпня 2017 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про стягнення винагороди за виборну посаду,-

в с т а н о в и в:

22 серпня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про стягнення винагороди за виборну посаду, а саме на користь ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 17 052,00 грн; ОСОБА_2 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 12 789,00 грн; ОСОБА_3 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у розмірі 12 789,00 грн.

Позовна заява не відповідає вимогам, які встановлені у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), а тому підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Частиною пятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому у частині шостій статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Всупереч вищенаведені вимозі процесуального права, позивачами до позову не додано доказів сплати судового збору.

Як визначено у статті 4 Закону, ставка судового збору з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1 600,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивачам необхідно було надати доказ про сплату судового збору окремими платіжними документами пропорційно заявленим вимогам.

При цьому суддя зазначає, що частиною другою статті 50 Закону визначено, що голова та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п'яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п'ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більше ніж два строки підряд.

Частиною девятою статті 50 цього ж Закону передбачено, що голова, заступник голови, секретар палати та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури можуть отримувати винагороду за свою роботу, розмір та порядок виплати якої встановлюються конференцією адвокатів регіону.

При цьому, у частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Проаналізувавши положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному звязку з Законом України «Про оплату праці», суд дійшов висновку, що винагорода члена кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка передбачена у частині девятій статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не є заробітною платою, оскільки між КДКА та її членом не укладається трудовий договір.

Враховуючи виборність посади члена КДКА, як органу адвокатського самоврядування, відсутніх трудових відносин між ним та КДКА, відсутність відповідного трудового договору, а також відсутність виплати за зайняття такої посади саме заробітної плати, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не виникли з трудових правовідносин.

Отже, розглядаючи вказану справу суд не застосовує законодавство про працю і вважає винагороду члену КДКА за зайняття ним посади голови дисциплінарної палати такою, що носить цивільно-правовий характер, а не трудовий.

Більше того, у позовні заяві позивачі не посилаються на законодавство про працю.

Таким чином, судовий збір у даній справі має сплачуватися в загальному порядку.

Частиною першою статті 121 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліку пять днів з дня отримання цієї ухвали.

На підставі наведеного, керуючись статтею 121 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про стягнення винагороди за виборну посаду - - залишити без руху.

Встановити позивачам строк для усунення недоліків - пять днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивачі у встановлений строк усунуть, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк