Справа № 275/525/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2017 року смт. Брусилів Житомирської області

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок, ВСТАНОВИВ:

Позиція позивачки

Позивачка подала цивільний позов до Брусилівської селищної ради Житомирської області, в якому вимагає визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Осівці, вулиця Вишнева, 107.

У позовній заяві позивачка вказала, що у спірному будинку мешкала її мати ОСОБА_2, яка за життя не встигла зареєструвати право власності на будинок.

Мати померла 19.10.1998 року. Спадщину після неї прийняли позивачка та її брат ОСОБА_3, який після цього, 27.09.2016 року теж помер. Спадщину після брата прийняла теж вона.

Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Це змусило її звернутись до суду.

Заявою від 17.08.2017 року представник позивачки просив розгляд справи проводити за її відсутності.

Позиція відповідача

Заявою від 15.08.2017 року представник відповідача за довіреністю повідомив суд про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог в разі відсутності таких заперечень від інших спадкоємців. Розгляд справи просив здійснювати без його участі.

Представник відповідача, натомість, не зазначив будь-якої інформації про наявність інших спадкоємців. Крім того, враховуючи невідповідність формулювання заяви формі волевиявлення, вказаній у статті 174 ЦПК України, суд не може вважати це заявою про визнання позову, а розглядає лише як заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Оцінка суду

Встановлені судом факти

Поданими позивачкою суду письмовими доказами встановлено, що житловий будинок №107 по вулиці Вишневій в селі Осівці Брусилівського району Житомирської області рахується за померлою ОСОБА_2, згідно особового рахунку №98 погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки (а.с.6).

Право власності на зазначений житловий будинок станом на 21.12.2016 р. не зареєстроване (а.с.8).

Позивачка ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище (ОСОБА_2) і є донькою ОСОБА_2, яка померла 19.10.1998 року (а.с.9-11).

Позивачка мала брата ОСОБА_3, який помер 27.09.2016 року (а.с.14-15).

Обєкт нерухомості за адресою: село Осівці, вулиця Вишнева, 107 інвентаризовано як садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.12-13).

Земельна ділянка за вказаною адресою, загальною площею 0,5747 га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, зареєстрована за ОСОБА_2, згідно державного акту на право приватної власності на землю від червня 1997 року (а.с.16).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2017 року, позивачка визнана спадкоємицею ОСОБА_2 та за нею визнано право власності на ? частку вказаної вище земельної ділянки (а.с.17).

Згідно довідки Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, а також згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2017 р., позивачка також є спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_3 (а.с.18..).

Згідно довідки Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації від 26.04.2017 року, ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований один.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.06.2017 р., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок з причин відсутності правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на нього (а.с.19).

Згідно іншої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2016 р., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок після її брата ОСОБА_3 (а.с.20)

Згідно довідки виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирської області від 17.08.2017 р., спірний житловий будинок побудований у 1962 році, про що свідчать записи у по господарській книзі.

Право

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягало реєстрації, але виникнення права власності на нерухоме майно від факту реєстрації не залежало.

До законодавства, що регулювало виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок, відноситься, зокрема, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР 31.10.1975 р. №45/5. Згідно п.62 цієї Інструкції, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, які підтверджують право приватної власності також згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р.

Таким чином, довідки про записи в погосподарській книзі, надані позивачкою про право власності спадкодавця на будинок підтверджують той факт, що житловий будинок за життя ОСОБА_2 належав їй на праві власності.

Згідно ст.1218 ЦК України право власності входить до складу спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позивачка набула право власності на успадкований будинок з моменту відкриття спадщини, але не зареєструвала своє право через невизнання його нотаріусом. Тож позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 392, 1218, 1268 ЦК України, ст.215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШІВ:

1.Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Осівці, вулиця Вишнева, 107, в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 19.10.1998 р.

3.Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

6.Особи, що брали участь у справі, але не були присутні при проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

СуддяОСОБА_4