Справа № 461/8700/17
Провадження № 2/461/1818/17
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

29.12.2017 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря: Кахнич С.П.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У порядку забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Загальною площею 41,60 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, що зареєстрована на ОСОБА_3.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що відповідач має намір здійснити відчужити квартиру, а також не наведено будь-яких інших доводів в обґрунтування поданої заяви, позиція позивача базується виключно на його припущеннях, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, більше того, вид забезпечення позову, зазначений позивачем не є співрозмірним позовним вимогам, заявленим у позовній заяві.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Стрельбицький В.В.