Справа № 219/2288/17
Провадження № 2/219/1987/2017
23 серпня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
за участю секретаря Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист права власності шляхом зняття з реєстрації з жилого приміщення, яке належить громадянину,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до договору купівлі-продажу він є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 2/17. Відповідач колишній власник спірної квартири, тобто він не є членом його сімї. Відповідач 19 жовтня 2016 року продав спірну квартиру ОСОБА_3, отримавши грошові кошти за квартиру у повному обсязі обіцяв знятися з реєстрації. 10 березня 2017 року власник квартири ОСОБА_3 продав спірну квартиру позивачу і до 13 березня 2017 року обіцяв, що попередній продавець (відповідач по справі) додасть зусиль для зняття з реєстрації за місцем розташування спірної квартири. Квартира повністю звільнена від речей відповідача. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає і продовжує бути зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, чим порушує його право користування та розпорядження своєю власністю. Фактично відповідач не проживає за місцем реєстрації вже більше шести місяців. На даний час у звязку із наявністю реєстрації відповідача у квартирі, він вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, та на даний час не має можливості оформити субсидію в УПСЗН, у звязку з чим вимушений звернутися до суду. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач та її представник не зявилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують, просить позов задовольнити.
В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 10 березня 2017 (а.с.8-10) року квартира, яка знаходиться за адресою Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 2/17 належить ОСОБА_1, що також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.11-12).
Відповідно до довідки (а.с.13) відповідач прописаний за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горюатова, 2/17.
Згідно зі ст. 64 ЖК України член сімї наймача має такі ж права у тому числі право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням.
Суд встановив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач квартиру звільнив добровільно та не проживає в ній. Наявність реєстрації у будинку відповідача порушує право власності позивача, а саме позбавляє його права розпоряджатись власним будинком на свій розсуд та перешкоджає йому у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право ОСОБА_2 користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.
На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист права власності шляхом зняття з реєстрації з жилого приміщення, яке належить громадянину задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №17 будинку №2 по вул. Б. Горбатова в м. Бахмут, Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.А.Брежнев