Справа № 465/1245/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/4229/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи - Національний юридичний університет імені ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Національний юридичний університет імені ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3, звернувся до суду, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивує тим, що він у період з 31.07.2002 року по 18.06.2007 року навчався на військово-юридичному факультеті державного ВУЗу ІV рівня акредитації Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 (на даний час - Національний Університет «Юридична академія України імені ОСОБА_2) з денною формою навчання. Військово-юридичний факультет відноситься до єдиної системи військової освіти, як військовий навчальний підрозділ цивільного вищого навчального закладу згідно із переліком вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року №1410. Однак на пятому курсі навчання, а саме 01.08.2006 року відповідно до п.п. 8-15 «Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України N1053/2001 від 07.11.2001 року, Міністерством оборони України в особі начальника військово-юридичного факультету із ним укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 5 років.

18.06.2007 року після закінчення військово-юридичного факультету вищевказаного вищого навчального закладу, він отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію юриста та офіцера військового управління тактичного рівня ВОС850100, 850200, 850300 та того ж дня, наказом Міністра оборони України №561 від 18.06.2007 року йому присвоєно первинне офіцерське військове звання «лейтенант юстиції».

При цьому кадровим органом військово-юридичного факультету під час оформлення особової справи військовослужбовця до послужного списку стосовно початку військової служби внесено запис про зарахування до військової вислуги років лише з 01.08.2006 року та не зараховано час навчання до військової вислуги років.

Оскільки військово-юридичний факультет відноситься до єдиної системи військової освіти, та є військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу, тобто є структурою, що відноситься до військових навчальних закладів, у звязку з чим початком перебування його на військовій службі у Збройних Силах України - 31 липня 2002 року день прибуття на навчання та зарахування до військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2.

Вважає, що даний факт щодо його навчання з 31.07.2002 року дає право на перерахунок вислуги років військової служби, у звязку з чим виникла необхідність його підтвердження в судовому порядку, оскільки іншого порядку підтвердження даного факту не існує, а тому змушений звертатись з даною заявою до суд захистом свого права та інтересу. Просить заяву задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року заяву ОСОБА_3, заінтересована особа - Національний юридичний університет імені ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.

Вирішено встановити факт перебування ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на військовій службі у Збройних Силах України з 31 липня 2002 року дня прибуття на навчання до військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені ОСОБА_2 (на даний час - Національний Університет «Юридична академія України імені ОСОБА_2) та, відповідно, дня зарахування до цього військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року оскаржив Національний юридичний університет імені ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232 ХІІ «Про загальний військовий обов»язок і військову службу», яка була чинною на момент зарахування, 31 липня 2002 року позивача ОСОБА_3 зараховано студентом денної форми навчання до факультету. Початком проходження військової служби вважається зокрема день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу, після зарахування на навчання присвоюється військове звання рядового чи матроса.

Вважає, що з поданої позивачем заяви про встановлення факту вбачається спір про право, і спір стосується порядку прийняття ОСОБА_3 на публічну (військову) службу та її проходження ним, а відтак, спір повинен був розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства, шляхом подання позивачем адміністративного позову.

Просить постановити ухвалу якою рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не з»явилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого за № 300-с від 31 липня 2002 року ОСОБА_3 був зарахований на навчання на перший курс військово-юридичного факультету з денною формою навчання. При розрахунку вислуги років військової служби останньому не врахували період навчання в Національному університеті «Юридична академія України ім. Я.Мудрого» з 31 липня 2002 року по 18 червня 2007 року.

Наказом Міністерства освіти і науки України №1697 Національний університет «Юридична академія імені ОСОБА_2» було перейменовано в Національний юридичний університет імені ОСОБА_2, відповідні зміни внесено до ЄДР.

Згідно Закону України «Про Збройні Сили України» до Збройних Сил України належать об'єднання, з'єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації.

Відповідно до Тимчасового Положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах, затверджених спільним наказом Міністерства освіти України та Міністерства оборони України від 28.12.1995 року №360/342,військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах є вищими військово-навчальними закладами Міністерства оборони України, що створені для підготовки офіцерів з вищою освітою з залученням професорсько-викладацького складу і навчально-матеріальної бази цивільних вищих навчальних закладів.

Згідно з переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою КМУ від 15.12.1997 року №1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» Національна юридична академія України імені ОСОБА_2 (військово-юридичний факультет) входить до військових навчальних підрозділів Міноборони України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент вступу ОСОБА_3 до вищого навчального закладу, одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважають курсантами, а ті, що мають такі звання - слухачами. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов'язаних.

Встановлено, що 01 серпня 2006 року на пятому курсі навчання відповідно до п.п. 8-15 «Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України N1053/2001 від 07.11.2001 року, Міністерством оборони України в особі начальника військово-юридичного факультету із заявником було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 5 років.

18 червня 2007 року, після закінчення військово-юридичного факультету вищевказаного вищого навчального закладу, заявник отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство», здобув кваліфікацію юриста та офіцера військового управління тактичного рівня ВОС850100, 850200, 850300 та наказом Міністра оборони України №561 від 18.06.2007 року заявнику присвоєно первинне офіцерське військове звання «Лейтенант юстиції».

Як вбачається з матеріалів справи, кадровим органом військово-юридичного факультету під час оформлення особової справи військовослужбовця до послужного списку стосовно початку військової служби внесено запис про зарахування до військової вислуги років з 01.08.2006 року.

Задовольняючи вимоги заявника, суд першої інстанції встановив факт початку проходження військової служби заявником у Збройних Силах України з 31 липня 2002 року, тобто з моменту вступу до військово-юридичного факультету, що входив до військових навчальних підрозділів Міністерства оборони України.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі зроблені всупереч нормам як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до розяснень п.2 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах,одержання поранень і контузій при виконанні обовязків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового навчального закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийняв справу до розгляду та постановив рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки дане питання не може бути вирішене шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За приписами ч.1 ст. 377 ЦПК України,судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Рішення суду повинно бути скасоване, а провадження по справі закрите, так як вирішення питання початку проходження військової служби не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст.268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 29 грудня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 255 ч.1 п.1, 259 ч. 6, 367, 368, 374 ч.1 п.4 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного юридичного університету імені ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року скасувати, провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Національний юридичний університет імені ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2017 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4