АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1149/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Бріль В.Л.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12598/15-ц за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 липня 2017 року (ухваленого суддею Дзюбановським Ю.І.) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання припиненим договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №11/054-К від 16.02.2007 року в сумі: 2339,48 доларів США - простроченої заборгованості по кредиту; 25914,07 доларів США - заборгованості по тілу кредиту; 2783,86 доларів США -відсотків; 843,54 доларів США - пені та судові витрати по справі, посилаючись на неналежне виконання відповідачами покладених на них умовами договору кредиту зобов'язань щодо своєчасної сплати сум кредиту, договору поруки.

ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати договір поруки від 16.02.2007р. №11/054л припиненим із 01 липня 2015 року. Вказував на те, що банк звернувся до суду з позовом до його довірителя, як поручителя, з пропуском встановленого законом строку для пред'явлення вимоги, відтак порука припинила свою дію.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 липня 2017 року в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання припиненим договору поруки від 16.02.2017р. №11/054-л із 01.07.2015р. відмовлено.

Позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованості задоволено:

стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11/054-К від 16.02.2007р. в сумі 2339,48 доларів США простроченої заборгованості; 25 914,07 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 2783,86 доларів США - відсотків; 21 898,30 грн. - пені; 3654 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» за недоведеністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають істотне значення для справи та на вихід за межі позовних вимог.

Апелянт ОСОБА_4 зазначила, що суд ухвалив рішення за відсутності первинних документів, які посвідчували б здійснення банківських операцій з видачі та повернення кредиту, але на підставі наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом, який заперечувався її представником. Заперечення полягали у тому, що у рядку 15 розрахунку зазначено 42 дні у місяці, що доводить дефект розрахунку і неминуче призводить до неправильного обчислення всієї подальшої суми заборгованості після 31 березня 2008 року.

З огляду на дефекти розрахунку суд задовольнив клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи для визначення правильності розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідно до його умов, однак експертиза не була проведена, тому що позивач не надав документів, які б підтверджували надання кредитних коштів, проведення оплати за отримані кредитні кошти та банківських виписок по всіх відкритих відповідно до договору рахунках. Зважаючи на це, вважає, що розмір заборгованості є недоведеним. Також вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши пеню у гривнях, а не в доларах, як позивач просив стягнути згідно позовних вимог.

На її думку, з червня 2008 року банком проведено збільшення відсоткової ставки, оскільки збільшилось щомісячне тіло кредиту, з 179,17 дол США до 179,96 дол США, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, на яке він згоди не давав.

Апелянт ОСОБА_3 в апеляційній скарзі додатково зазначив, що банком внаслідок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту було змінено строк виконання основного зобов'язання до 31 грудня 2014 року, і тому звернення ПАТ "УніверсалБанк" 22 липня 2015 року до Тернопільського міськрайонного суду із зазначеним позовом відбулось поза межами шестимісячного строку на пред'явлення вимоги до поручителя. На його думку, звернення позивача із вказаним позовом до Теофіпольського районного суду, який ухвалою від 2 червня 2015 року суд повернув позивачу у зв'язку з його непідсудністю, не може вважатись належним пред'явленням позову. Суд також проігнорував наявну у справі додаткову угоду від 15 лютого 2008 року, відповідно до якої нарахування процентів проводиться на фактичний залишок заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році - "факт/360", в той час як умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів з врахуванням 365 днів у році, що призводить до збільшення суми нарахованих відсотків та відповідно збільшення обсягу відповідальності поручителя.

В судовому засіданні представник апелянтів апеляційні скарги підтримав та додатково пояснив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом не є достовірним доказом розміру заборгованості за кредитним договором. Наявні в матеріалах справи виписки по рахунках 2238, 2237, 2233 не підтверджують розрахунку нарахованих до оплати і сплачених коштів на погашення кредиту та процентів, оскільки вони містять інформацію за іпотечним кредитом №0229204USD000074 від 12 травня 2008 року, в той час коли предметом позову є заборгованість за іпотечним кредитом від 16 лютого 2007 року №11/054-К. На його думку, в липні 2008 року мало місце збільшення обсягу відповідальності відповідача та поручителя, оскільки з 14 липня 2008 року відсотки нараховувались у більшому розмірі - 14,26 дол США, в той час як раніше - у розмірі 13,83 дол США (його довірителі тривалий час і в даний момент проживають в Англії). Йому, як представнику, про існування інших договірних зобов'язань ОСОБА_4 з ПАТ (ВАТ) "УніверсалБанк" невідомо. Квитанції про повернення кредиту та сплату відсотків за спірним іпотечним кредитом у ОСОБА_4 не збереглися, тому він не міг надати їх експерту для перевірки правильності розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідно до умов договору.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 в анкеті на отримання кредиту зазначала, що проживає в м.Тернопіль, хоча зареєстрована в м.Теофіполь та про зміну місця реєстрації у 2008 році повідомляла банк, тому звернення до Теофіпольського районного суду не може вважатись зверненням до належного суду. Повідомлення про дострокове повернення кредиту також було вручено ОСОБА_4 за адресою проживання в м.Тернополі.

Заперечує щодо долучення в суді апеляційної інстанції будь-яких доказів та можливості призначення судово-економічної експертизи на предмет визначення розміру заборгованості за кредитом.

Представник ПАТ «Універсал Банк» апеляційної скарги не визнав та пояснив, що у травні 2008 року банк переходив на нову програму документообігу та переносив всі дані в нову програму у зв'язку з чим іпотечному кредиту було надано додатковий номер №0229204USD000074, що вбачається з наданих суду банківських документів. Тоді ж банком було враховано один непогашений платіж за тілом кредиту 179,17 дол США, що збільшило суму поточної заборгованості і потягло надалі пропорційне збільшення розміру наступних щомісячних платежів на 0,79 дол США, тобто 179,96 дол США (179,17:226 міс.=0,79+179,17=179,96) та нарахування процентів. На його думку, надані банком виписки по рахунках були достатніми для проведення судово-економічної експертизи, оскільки відображають всі нарахування та погашення за кредитним договором. Вважає, що неповідомлення позичальником про зміну місця проживання стало підставою для звернення з позовом до неї та поручителя за її зареєстрованим проживання до Теофіпольського районного суду, а лише після повернення позову до Тернопільського міськрайонного суду. ОСОБА_4 будь-яких інших угод з ПАТ (ВАТ) "УніверсалБанк" не укладала, тому вказаний розрахунок стосується спірного кредитного договору.

Розглянувши апеляційні скарги в межах їх доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач своєчасно не виконувала взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого, банк набув право вимоги дострокового повернення кредиту з позичальника та поручителя.

Задовольняючи позов ПАТ «Універсал Банк» та відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що порука ОСОБА_3 не припинена, тому відповідачі повинні повернути заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту та відсотки) та сплатити пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, згідно розрахунку заборгованості за іпотечним кредитом. При цьому суд вважав, що звернення у травні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» з позовом до Теофіпольського районного суду Хмельницької області доводить те, що порука ОСОБА_3 не припинилась.

Колегія погоджується з висновком суду про те, що вимоги до ОСОБА_4 є підставними та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 цього Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №11/054-К з Додатком 1 (графіком погашення заборгованості по кредиту). Графік погашення заборгованості передбачав погашення кредиту щомісячними платежами по 179, 17 дол США (а.с. 9, Т.1).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору, Банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 43000 доларів США; процентна ставка - 12,5%, термін кредиту - 240 місяців, дата погашення кредиту -15 лютого 2027року (а.с. 7-8).

Факт отримання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №255-27 та не заперечується представником відповідача (а.с. 89, Т 2).

В пункті 4.4. Кредитного договору сторони передбачили, що проценти за користування кредитом нараховуються за період з дня видачі кредиту по день його повернення за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. День надання кредиту і день повернення кредиту при нарахуванні процентів рахуються як один день. Нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом здійснюється щомісячно. Нарахування процентів за користування кредитом в поточному місяці проводиться банком в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому дню поточного місяця. Нарахування процентів в останній робочий день року здійснюється за період з останнього робочого дня попереднього місяця по 31 грудня включно. Сплата процентів здійснюється позичальником не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем. Проценти нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються одночасно з поверненням останньої суми кредиту.

Позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно договору. Грошові кошти, які направляються на виконання зобов'язань, передбачених договором, перераховуються в наступному порядку: а) в першу чергу - для сплати процентів за кредит; б) в другу чергу - сплата штрафних санкцій та пені; в) в третю чергу - погашення основної суми кредиту (п.п. 6.1.1, 6.1.2).

При порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення (п. 9. 1 договору).

Згідно п. 10.1 договору він діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов'язань по договору.

Відповідно до п. 11.1 для розрахунку процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та інших платежів, пов'язаних з виконанням умов даного договору, сторони приймають за кредитний рік - фактичну кількість днів в календарному році; кредитний місяць - фактичну кількість днів в календарному місяці; кредитний період - фактичну кількість днів в такому періоді.

В пунктах 10.3, 10.4 договору сторони передбачили право банку вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, та обов'язок позичальника повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи у разі якщо позичальник порушує встановлені договором терміни платежів. У разі виникнення у позичальника просроченої заборгованості з погашення кредиту та сплаті процентів за користування ним строком більше 10 календарних днів, банк направляє позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У разі невиконання позичальником вимоги банку, в термін встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана в п. 1.1. договору, вважається такою, що настала на наступний день після дати, зазначеної в повідомленні. В цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному об'ємі, проценти та інші платежі, передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не виконувала належним чином взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, з серпня 2014 року оплати на погашення кредиту нею взагалі не проводились і 21 жовтня 2014 року ПАТ "Універсал Банк" надіслав їй вимогу про дострокове повернення кредиту, яка їй була вручена 31 жовтня 2014 року (а.с. 20-22).

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що банк набув права вимоги дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та на стягнення неустойки.

Позивачем на підтвердження розміру заборгованості надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №11/054К 0229204USD000074 станом на 20 березня 2015 року, згідно якого загальна заборгованість ОСОБА_4 становить 31 880,95 дол США, з яких:2339,48 доларів США - простроченої заборгованості по кредиту; 25914,07 доларів США - заборгованість по сумі кредиту; 2783,86 доларів США - несплачені відсотки; 843,54 доларів США - пеня.

З вказаного розрахунку вбачається, що у квітні 2008 року кредит до оплати не розраховувався (рядки 14, 15) (а.с. 69-72, Т.2).

В судовому засіданні представник ПАТ "Універсал Банк" пояснив, що у цей період мала місце міграція, перехід на нову програму документообігу, у зв'язку з чим, 12 травня 2008 року зазначено кількість днів у періоді 42 дні та було сформовано новий графік на залишок по тілу кредиту, відповідно до якого в нову систему мігровано тіло кредиту 40 670,79 дол США, оскільки на той час було розраховано до оплати кредит в сумі 2 329,21 дол США.

Враховуючи те, що тіло кредиту розраховане згідно графіку погашення кредиту з березня 2007 року по березень 2008 року складає 13 платежів на суму 2 329,21 дол США (179,17*13), і у квітні 2008 року оплата за кредитом не проводилась, то залишок за тілом кредиту, який у травні 2008 року було мігровано, що становить 40 670,79 дол США, який розраховано до оплати щомісячними платежами по 179,96 дол США на решту 226 місяців строку договору (40 670,76:226=179,96).

Наведене свідчить про те, що у зв'язку з переходом банку на нову програму документообігу, несплачений у квітні 2008 року кредит у сумі 179,17 дол США було розділено на решту 226 місяців, що збільшило щомісячний платіж по тілу кредиту на 0,79 дол США (179,17:226), який склав 179,96 дол США (179,17 + 0,79=179,96).

Вказані обставини і розрахунок заборгованості за кредитом підтверджують, що повернення кредиту розраховувалось до оплати разом з нарахованими відсотками за поточний місяць на 10 число наступного місяця.

Доводи апелянтки про те, що з червня 2008 року банком проведено збільшення відсоткової ставки, тому розмір нарахованих процентів з 13,83 збільшився до 14,26 дол США (з 16 рядка розрахунку (а.с. 69-72, Т.2), є безпідставними, оскільки зазначені суми є розрахованими до оплати відсотками, виходячи із залишку заборгованості за кредитом з урахуванням несплаченого одного платежу за тілом кредиту у квітні 2008 року.

З огляду на вищевикладене, безпідставними є твердження апелянта про те, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором містить дефект розрахунку - 42 дні (рядок 15), оскільки мало місце винесення поточної оплати тіла кредиту у зв'язку з введенням нової системи програмування на 10 число наступного місяця разом з нарахованими до оплати відсотками. Вказані зміни надалі не призвели до збільшення обсягу відповідальності позичальника чи зміну черговості зарахування сплачених на погашення заборгованості за кредитом коштів, оскільки відповідач не погашала достроково кредитної заборгованості.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 131 ЦПК України (в редакції 2004 року) щодо долучення судом до матеріалів справи заяви про видачу готівки також не заслуговує уваги суду, оскільки це не впливає на законність прийнятого рішення, так як в суді апеляційної інстанції представник відповідачів не заперечував факту отримання кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Пояснення представника відповідачів в суді апеляційної інстанції про те, що надані позивачем суду першої інстанції виписки по рахунках не є належним доказом у справі, оскільки в них зазначено нарахування за іпотечним кредитом № 0229204USD000074 від 12 травня 2008 року не заслуговують уваги суду з огляду на те, що ОСОБА_4 інших іпотечних кредитів у ПАТ "УніверсалБанк" не отримувала, в них відображено кредитні зобов'язання згідно умов спірного кредитного договору, винесення на просрочку і погашення тіла кредиту в сумі 179,17 дол США та 179,96 дол США та нарахування відсотків на залишок неповернутих кредитних коштів. Крім цього, вони підтверджують розрахунок заборгованості за кредитним договором №11/054-К, в якому також зазначено ідентифікацію договору за №0229204USD000074. В суді першої інстанції представником відповідачів вказані виписки не оспорювались.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що мало місце укладення додаткової угоди, якою змінено порядок нарахування процентів, виходячи з 360 днів у році, апеляційним судом не спростовуються, оскільки представник відповідача в суді апеляційної інстанції пояснив, що це ним зазначено в апеляційній скарзі помилково, так як додаткова угода за спірним іпотечним кредитом не укладалась.

Стягнення судом пені у гривнях, яку банк у позові просив стягнути у доларах, не є виходом суду за межі позовних вимог, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням ОСОБА_3 (поручителя) ухвалою суду від 29 лютого 2016 року призначалась судово-економічна експертиза, перед якою ставилось питання про правильність розрахунку заборгованості ОСОБА_4 відповідно до умов кредитного договору №11/054-К від 16 лютого 2007 року та розміру платежів позичальника, зазначених у вказаному розрахунку.

Експертом направлялись запити з проханням надати документи, що підтверджують надання кредитних коштів і проведення оплати за отримані кредитні кошти та банківські виписки по всіх відкритих за іпотечним кредитом рахунках.

У висновку №47 від 28 листопада 2016 року експерт зазначила, що питання правильності проведеного ПАТ "УніверсалБанк" розрахунку заборгованості експертом не досліджувалось, тому що наявні в матеріалах справи банківські виписки є неповними, оскільки не чітко визначають дату зарахування коштів в рахунок погашення, а клопотання експерта про надання додаткових документів залишилось незадоволеним (а.с. 30-40, Т.2).

В дослідницькій частині висновку експерт вказала, що банківська виписка по рахунку НОМЕР_3 відображає нарахування та погашення відсотків, банківська виписка по рахунку НОМЕР_2 відображає винесення на просрочку сум тіла кредиту, а банківська виписка по рахунку НОМЕР_4 відповідно погашення просроченого тіла кредиту.

Отже, надані ПАТ "УніверсалБанк" виписки по особових рахунках відображають винесення тіла кредиту на просрочку, його погашення, а також нарахування та погашення процентів, тобто дають можливість зробити висновок про розмір залишку заборгованості за кредитом, на який нараховуються проценти за користування ним.

В суді першої інстанції представники сторін вважали достатніми докази на підтвердження своїх доводів та заперечень.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ "УніверсалБанк" просив долучити до матеріалів справи виписку по особовому рахунку за кредитним договором з 16 лютого 2007 року по 12 травня 2008 року та виписку про банківські операції за спірним іпотечним кредитом. Представник відповідачів категорично заперечив щодо долучення вказаних документів до матеріалів справи та можливість призначення судово-бухгалтерської експертизи щодо правильності розрахунку заборгованості.

На доведення своїх заперечень, ОСОБА_4 не надано оригіналів банківських документів про внесення коштів в касу банку чи безготівкове списання із рахунків.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач не довів суду, що розрахунок заборгованості проведений не у відповідності до умов договору.

Поденне нарахування відсотків, яке відображене у виписці по рахунку №2238 не свідчить про нарахування відсотків не у відповідності до умов договору, тому що нараховані суми - відсотки за поточний місяць лише 10 числа наступного місяця виносились до оплати, а потім на просрочку за відсотками в разі їх несплати. Крім цього, така виписка містить дату та розмір погашення відсотків.

Враховуючи все вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення місцевого суду з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Судом також встановлено, що на забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_3 16 лютого 2007 року укладено договір поруки №11/054-л. Відповідно до п. 4 Договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

У пункті 12 договору зазначено, що він діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником і поручителем.

Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобов'язання на 31 грудня 2014 року, то відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України вимоги до поручителя повинні бути заявлені в межах шести місяців від дня настання цього строку, до 1 липня 2015 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі) (17 березня 2015 року, а.с. 18, Т. І). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "УніверсалБанк" звертався з позовом до відповідачів в Теофіпольський районний суд, який ухвалою суду від 2 червня 2015 року було повернуто позивачу. Вказана ухвала суду набрала законної сили 16 червня 2015 року.

Банк з позовом до відповідачів в Тернопільський міськрайонний суд звернувся лише 22 липня 2015 року, по закінченню строку дії поруки.

За таких обставин, помилковим є висновок суду про те, що порука ОСОБА_3 за кредитним договором не припинилась.

Отже, рішення суду в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3, як поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити та визнати його поруку за кредитним договором №11/054-К від 16.02.2007 року припиненою, а у стягненні заборгованості за вказаним кредитним договором - відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_3 за кредитним договором №11/054-К від 16 лютого 2007 року припиненою.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про солідарне стягнення боргу та судових витрат до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні боргу та судових витрат з ОСОБА_3.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", ідентифікаційний код 21133352, в користь ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, 3 567 грн 82 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2017 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська