Справа № 161/2607/17
Провадження № 2/161/1605/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення часток в спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 серпня 1997 року. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час шлюб між ними розірвано. За час перебування в шлюбі ними було набуте майно, яке на даний час перебуває в їхній спільній сумісній власності, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, 37а.

З врахуванням вищенаведеного, просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Конякіна, 37а.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, представник відповідача ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради ОСОБА_6 заявою від 04 грудня 2017 року просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що у період з 10 серпня 1997 року по 22 листопада 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_7, 27 січня 2000 року, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до положень ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Матеріалами справи підтверджується, що після розірвання шлюбу сторони частково, в тому числі у судовому порядку, розподілили майно, яке набуте ними у шлюбі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року, виділено ОСОБА_2 із спільного майна подружжя 5/8 частин нежитлового приміщення по вул. Конякіна, 37а в м. Луцьк, відступивши від засад рівності часток на майно бувшого подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з припиненням права спільної сумісної власності на це майно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог судові витрати в розмірі 6640 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням того, що за рішенням суду частка ОСОБА_2 в спільному майні подружжя визначена в розмірі 5/8 частин нежитлового приміщення по вул. Конякіна, 37а в м. Луцьк, то частка ОСОБА_1 в даному майні становить 3/8 частини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 355, 364, 365, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 71 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин нежитлового приміщення по вул. Конякіна, 37а в м. Луцьк, як частку в спільному майні подружжя.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь