справа № 488/4494/17
провадження № 6/488/221/17
УХВАЛА

Іменем України

04.12.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Бучневій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження виїзду за кордон особи, яка має невиконанні зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням, -

Встановив:

У Вітовському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконанні знаходиться виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-551/08 виданого 23.07.2008 р, Жовтневим районним судом Миколаївської області про стягнення аліментів на утримання доньки - Дар "і, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 ч. його заробітку (доходу), але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.06.2008 року і до повноліття.

Відповідно до статей 11, 19 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, рішення суду ним не виконане, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на виконання в добровільному порядку рішення не здійснено, має можливість виїжджати за межі України, а тому державний виконавець вимушений звернутися до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, який має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовими рішеннями.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, причини його неявки суду не відомі, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином.

Суд, вивчивши приєднані до подання матеріали, прийшов до висновку, що вказане подання є безпідставним та задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Подані до суду документи на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчими листами не може свідчити про те, що боржник саме ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, проведеного Верховним Судом України роз'яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 377-1 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конституцією України, ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

Ухвалив:

В задоволенні подання Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1, який має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням - відмовити.

Копію ухвали направити до Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області для відома.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

суддя Л.І. Селіщева