НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 грудня 2017 рокуСправа № 322/996/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_3
третя особа:ОСОБА_5
про:відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

27 вересня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач, з урахування зміни вимог, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями, в розмірі 1 267,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

У серпні 2017 року відповідач, домоволодіння та земельна ділянка якого межує з домоволодінням та земельною ділянкою позивача і третьої особи, порушуючи права та законні інтереси позивача і третьої особи, спиляв сім плодових дерев сливи та пошкодив дві секції паркану, чим завдав позивачу матеріальної шкоди на суму 1 267,36 грн.

Розрахунок розміру заподіяної відповідачем шкоди проведено ДП «Запорізьке ЛМГ» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

За твердженням позивача, неправомірними діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, що полягає у переживаннях, отриманих у звязку з втратою плодових рослин дерев сливи та пошкодження секції паркану.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 23, 181, 316, 321, 355, 357 359, 377, 386, 1166, 1192 ЦК України, ст. 79 ЗК України, позивач підтримала позов у судовому засіданні.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнав, надав суду письмові заперечення, обґрунтовані наступним.

Відповідач стверджує, що він не спилив дерево сливи повністю. Стовбур дерева з дорослими гілками був спиляний відповідачем на висоті 1 м. 20 см., що як вважає відповідач, дає дереву можливість відновити молоді гілки та в подальшому плодоносити. Решта дерев, про які зазначає позивач, за словами відповідача є відростками від спірної сливи та не плодоносили.

Відповідач стверджує, що позивач не доглядав за деревом, зокрема не обрізав гілок, внаслідок чого вони звисали над земельною ділянкою відповідача, а відтак листя постійно осипалося на город у звязку з чим відповідачу постійно доводилося прибирати це листя. Кореневі відростки, що проростали на земельній ділянці відповідача, засмічували його город.

Крім цього, відповідач зазначає, що спиляне ним дерево сливи росло на відстані 80 сантиметрів від паркану на ділянці позивача.

Виходячи з наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію позивача по справі.

У судовому засіданні 07.12.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 з 27.10.1968, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.10.1968 серії ІІІ-ЖС № 735118.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Сонячна (попередня назва вулиці «Кірова»), 29 в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області № 57 від 21.08.1984 про виділення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,15 га у звязку з придбанням будинку, та реєстраційним посвідченням від 29.10.1984, виданим Запорізьким бюро технічної інвентаризації.

02.08.2017 ОСОБА_5 звернувся до Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу того, що його сусід ОСОБА_3 спиляв два дерева сливи. Так, згідно з висновком про результати розгляду звернення громадян № 900 від 15.08.2017, в ході опитування заявник пояснив, що 02.08.2017 він разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 поралися по господарству і побачили як ОСОБА_3 ручною пилкою пиляє гілки дерев слив. Заявник зробив зауваження ОСОБА_3, на що останній не відреагував, після чого було викликано поліцію. ОСОБА_3 пояснив, що гілки дерева слив, які ростуть на межі його ділянки з ділянкою ОСОБА_5, виходять за межі сусідської земельної ділянки та створюють на його городі тінь у звязку з чим 08.02.2017 ОСОБА_3 спиляв пять гілок слив, які росли на території земельної ділянки його сусідів та виходили за межі їхньої ділянки.

Водночас ОСОБА_1, 31.08.2017 знову звернулася до Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області з приводу дій відповідача, вчинених ним 02.08.2017. Так, згідно з висновком за фактом звернення громадянки ОСОБА_1 до поліції від 04.09.2017, позивач повідомила, що 02.08.2017 відповідач пошкодив дві секції паркану та спиляв сім молодих дерев сливи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він дійсно оглядав земельну ділянку позивача та бачив на ній залишки спиляних плодових дерев, серед яких були не лише сливи, а й інші.

Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної громадянином ОСОБА_3 незаконною порубкою 8 дерев до ступеня припинення росту, на присадибній ділянці гр. ОСОБА_1, складеним лісничим ДП «Запорізьке ЛМГ», розмір шкоди становить 1 267,36 грн.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

З наведеного випливає, що відповідач мав право відрізати лише ті корені та гілки дерев, що проникли на його територію із сусідньої земельної ділянки, проте не мав права спилювати стовбур дерева та або гілки, що знаходяться на сусідній земельній ділянці.

З установлених судом обставин цієї справи вбачається, що відповідач 02.08.2017 обрізав гілки дерев сливи, що проникали на його земельну ділянку, а також самовільно обрізав гілки цих дерев, що знаходилися на ділянці позивача, чим вийшов за межі прав, наданих йому ст. 105 ЗК України та пошкодив майно (дерева сливи), право на які має позивач (ст.ст. 79, 90 ЗК України).

Водночас, позивач не надав суду доказів того, що відповідач 02.08.2017 спилив саме сім дерев сливи, що росли на її земельній ділянці, у звязку з істотними розбіжностями у вищенаведених доказах щодо кількості спиляних дерев чи гілок цих дерев. Так, відповідач визнав лише той факт, що він спилив пять гілок одного дерева сливи, в тому числі і ті, що знаходилися на земельній ділянці позивача. Як наслідок, суд не бере до уваги наданий позивачем розрахунок матеріальної шкоди в розмірі 1 267,36 грн., у якому, до того ж, зазначається вже про вісім спиляних дерев, оскільки цей розрахунок може бути підтвердженням розміру шкоди, лише в разі доведення факту спилювання восьми дерев відповідачем.

З огляду на викладене, позов в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд визнає обґрунтованим твердження позивача про спричинення їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, як полягали у пошкодженні дерев сливи, що росли на її земельній ділянці, та на підставі п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, визнає за необхідне частково задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь позивача 1000,00 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.

За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

При цьому, за позовну заяву, в якій обєднано вимоги майнового (про відшкодування шкоди) та немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди), судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, виходячи зі ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, що, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволеної частини вимог становить: 1600,00*0,4 = 640,00/3 = 213,33 грн.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.), в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 213,33 грн. (двісті тринадцять гривень 33 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков