Справа № 502/2067/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області

про

визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом та в судовому засіданні вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р. померла її ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 позивач у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, оскільки вважала, що її прийняла сестра ОСОБА_2. Однак випадково у 2016 р. їй стало відомо, що її сестра не прийняла спадщину, тому що була помилка у дошлюбному прізвищі їх матері та прізвищі баби. Позивач звернулася до Суворовського районного суд м. Одеси для встановлення факту родинних відносин. 22.09.2016 р. було ухвалено рішення,за яким зазначено, що позивач є онукою ОСОБА_4. На підставі вищезазначеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач в судовому засіданні підтвердила зміст зазначеної в позові вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, надала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, з позовними вимогами згодна в повному обсязі, не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, в судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав.

Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 6 від 28.04.2016 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 22, - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження був укладений 17.08.1991 року Шевченківською с/Радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 від 29.06.1993 року, актовий запис № 27. Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_10 присвоєне прізвище «ОСОБА_10».

Як зазначено в свідоцтві про смерть НОМЕР_3 виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 14, - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Як зазначено в свідоцтві про смерть НОМЕР_4 виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 17, - ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_6

22.09.2016 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/5030/16-ц, встановлено факт родинних відносин, за яким ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_4.

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 від 28.01.1997 р., вбачається, що ОСОБА_4, як члену КСП «Україна», розташованого в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, проживаючої в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області на підставі рішення Кілійської райдержадміністрації від 23.09.1996 р. № 404, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «України» розміром 2,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як вбачається з інформаційного листа від 06.10.2017 р. № 2350/01-16, нотаріус Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області на підставі звернення ОСОБА_1 роз'яснила, що в зв'язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини, їй рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як зазначено в ст. ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч.3 до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Аналогічні положення викладені в п.п 3.13 п. 3 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому, як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічний припис міститься в ч. 3 ст. 10 ЦПК України /Змагальність сторін/.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР , при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Поважними причинами можуть бути лише такі, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Вказана позиція викладена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 та узгоджується також з відповідними положеннями, викладеними в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 та передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

На час смерті ОСОБА_4 діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, якими були врегульовані відносини спадкування. Згідно ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР передбачалося два кола спадкоємців за законом, до яких онуки не входили.

Позивач не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 в розумінні статей 529-531, 535 ЦК УРСР , відповідно право на продовження строку для прийняття спадщини згідно ст. 550 ЦК УРСР не має. Також позивач не має права на визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки нормами ЦК УРСР не передбачено визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд не приймає до уваги той факт, що відповідачем фактично визнано позовні вимоги, оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону, крім того, вказаний відповідач право позивача на спадщину не оспорює та сам її не прийняв, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні відповідного позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 529-530 ЦК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников