Справа № 229/2975/17
Провадження №2/229/1473/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-інвест" до ОСОБА_2, приватного підприємства "Ясинуватський хлібозавод" про визнання договору оренди недійсним, визнання права оренди

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, що був укладений між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Ясинуватський хлібозавод»; визнати за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» право оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовсьокї сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, що належить на праві власності ОСОБА_2 з 08.07.2020р на таких умовах:

строк оренди: 20років;

орендна плата в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 6554,55грн. Орендна плата вноситься у такі строки з 01 листопада по 31 грудня кожного року, починаючи з моменту державної реєстрації права оренди;

розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається ;

земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.

Всі інші істотні умови права оренди визначити на умовах , які були передбачені умовами договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільради Ясинуватського району, що був укладений між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Ясинуватський хлібозавод», зареєстрований 18.10.2016р.

Обгрунтовує вимоги таким. Між ТОВ «Бета-Агро-Інвест» і ОСОБА_2 07.07.2010року був укладений договір оренди землі . Даний договір був зареєстрований у Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 07.07.2010року за № 04.10.170.00329. Кадастровий номер земельної ділянки : :06:000:0606.

Відповідно до п.1 договору орендодавець (ОСОБА_2) надає, а орендар (ТОВ Бета-Агро-Інвест») приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка находиться на території Соловйовської сільради.

Пункт 8 договору встановлює, що договір оренди укладено на 10 років, тобто по 07.07.2020року. Станом на дату подання позовної заяви строк дії договору не закінчився.

19.05.2017року позивачу стало відомо , що вказана земельна ділянка одночасно перебуває в оренді і у приватного підприємства «Ясинуватський хдібозавод» Державна реєстрація права - 18.10.2016року, номер запису про право 16973622.

Таким чином, існує два договори оренди землі на одну земельну ділянку.

Відсутні будь-які події вважати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та позивачем таким, що припинив свою дію. ОСОБА_2 не зверталася до ТОВ «Бета Агро- Інвест» з приводу припинення , укладеного між ними договору оренди землі.

Вважають, що договір оренди землі між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» є недійсним згідно приписів ч.1 ст. 203 ЦК України, оскільки його укладання відбулося з порушенням вимог Земельного законодавства , Цивільного кодексу України. І відповідач в односторонньому порядку вирішив відмовитися від своїх зобовязань за договором оренди землі.

Укладаючи оскаржуваний договір оренди землі з ПП «Ясинуватський хлібозавод» , ОСОБА_2 порушує їхнє переважне право оренди на земельну ділянку, так як умовами первісного договору оренди земельна ділянка передається в оренду до 07.07.2020року, тоді як умовами оскаржуваного договору строк оренди встановлений до 2036року. ОСОБА_2 вже розпорядилася земельною ділянкою, порушуючи при цьому переважне право оренди ТОВ «ОСОБА_3 Інвест».

Вважають, що в подальшому вони не зможуть скористатися своїм переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк.

28.09.2016року ними було отримано повідомлення від ОСОБА_2 щодо відмови подовження договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0606, що ще раз підтверджує намір відповідача порушити їхнє переважне право на подовження договору оренди на новий строк.

20.06.2017р було здійснено повідомлення ОСОБА_2 про намір укладання договору оренди землі на новий строк. 22.06.2017р представник відповідача ОСОБА_4 отримав таке повідомлення та зазначив в ньому про відмову укладання цього договору на новий строк, по закінченню дії діючого договору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з,явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.80), а також заперечення на позов, в якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню через з таких підстав. Позивач не зазначає, яке конкретно його право чи інтерес було порушено, не визнано чи оспорено. В копії договору оренди землі, який доданий до позову, дата укладання договору відсутня.

Договір оренди землі, укладений між ним та ПП «Ясинуватський хлібозавод» 12.10.2016року розірваний за згодою сторін ще 05.07.2017року, тобто припинив свою дію.

Наявність договору оренди землі, укладеного між ним та ПП «Ясинуватським хлібозаводом» ніяким чином не перешкоджало позивачу користуватися земельною ділянкою відповідно до умов договору оренди землі, укладеного позивачем з ним. Позивач безперешкодно продовжував користуватися його земельною ділянкою.

Позивач не зазначає які конкретно норми земельного законодавства та ЦК України були порушені при укладанні договору оренди землі між ним та ПП Ясинуватський хлібозавод» .

Вважає, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу , який би свідчив про його волю відмовитися укладати з ним , як з особою , яка має переважне право на подовження строку дії договору на новий строк по закінченню строку дії основного договору оренди землі. (а.с.82-85)

Представник відповідача ПП «Ясинуватський хлібозавод» ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно 12 жовтня 2016року між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільради Ясинуватського району , речове право за яким було зареєстровано в реєстрі. Однак за взаємною згодою цей договір було розірвано в липні 2017року, а тому на сьогодні взагалі відсутній предмет спору. Ніяким чином ніхто не перешкоджав позивачу користуватися земельною ділянкою за договором оренди землі, який укладено між ОСОБА_2 та позивачем. Вимоги позивача щодо визнання за ним права оренди не ґрунтуються на нормах права. Просить в позові відмовити.

В судове засідання 26 грудня 2017року представник ПП "Ясинуватський хлібозавод" не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач надав клопотання, в якому просить закінчити розгляд справи без їхньої участі (а.с.108).

Суд , ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідачів.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2Ф, є власником земельної ділянки площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, яка розташована на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18).

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «ОСОБА_3 Інвест» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га строком на 10років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 07.07.2010року за № 04.10.170.00329 (а.с. 8-13). Відповідно договір діє по 07.07.2020року.

Згідно з пунктом 8 цього договору після закінчення строку його дії орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору.

Пунктом 37 договору оренди встановлено, що дія договору припиняється в разі : закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря.

Підстав для припинення вказаного договору оренди землі, визначених п. 37 договору оренди землі , в судовому засіданні не встановлено.

12 жовтня 2016року ОСОБА_2 укладає договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» , речове право на яку зареєстровано в державному реєстрі прав 18.10.2016р., № 16973622. (а.с.6,19-27). Дані обставини сторонами не оспорюються.

Представник відповідача ОСОБА_5 стверджує, що 05 липня 2017року між ОСОБА_2 та «Ясинуватським хлібозаводом» укладена угода про дострокове розірвання договору оренди землі від 12.10.2016року. за згодою сторін, що на його думку свідчить про відсутність предмету спору. (а.с.86-87). При цьому доказів, що речове право на припинення оренди за цим договором, зареєстровано в реєстрі, суду не надав.

Суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність предмету спору. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

В частині 4 Статті 3 Закону зазначено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Стаття 4 Закону визначає, що державній реєстрації прав підлягають в тому числі право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках , встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що припинення речового права , а саме припинення права оренди земельної ділянки ПП «Ясинуватським хлібозаводом», згідно угоди від 05 липня 2017року підлягає державній реєстрації відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Такої реєстрації не відбулося. Позивачем надано інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.113) з якої вбачається, що станом на 27 листопада 2017року існує реєстрація права оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0606 за ПП "Ясинуватський хлібозавод".

Отже суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки , укладений відповідачами 12.10.2016року продовжує свою дію до теперішнього часу і як наслідок право оренди однією земельною ділянкою кадастровий номер :06:000:0606 на теперішній час мають дві особи: позивач і відповідач ПП «Ясинуватський хлібозавод» .

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частинами другою, третьою, пятою статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов'язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 цього Закону під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам цього Закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. До такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові 825/1287/15-а від 15 листопада 2016 року.

Суд вважає, що ствердження відповідачів про відсутність порушень прав позивача, як орендаря, є безпідставним. Укладаючи договір оренди з ПП «Ясинуватський хлібозавод», ОСОБА_2 не визнала право позивача на користування землею і на свій розсуд передала його іншій особі, що свідчить про безпосереднє порушення права ТОВ «Бета-Агро-Інвест» як орендаря.

В судовому засіданні не доведено, що позивач, як орендар, не належно виконував умови договору оренди, який укладено з відповідачем ОСОБА_6.

ОСОБА_2 в запереченнях зазначає, що в копії договору оренди землі, зареєстрованого 07.07.2010року, яка додана до позову дата укладання договору не вказана. При цьому доказів на підтвердження недійсності цього договору оренди суду не надано, а відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Більш того , в цьому ж запереченні відповідач ОСОБА_2 визнає факт того, що позивач користувався його земельною ділянкою.

Суд вважає, що саме укладенням договору оренди між відповідачами земельної ділянки, якою ще користується позивач, вже порушено його права.

Також, суд не погоджується з доводами відповідача ОСОБА_2 проте, що позивач не має права ставити перед судом питання про визнання договору оренди землі від 12 жовтня 2016 року недійсним, оскільки не є стороною цього договору.

Частина 3 ст. 215 ЦК України зазначає на те, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином законодавство надає таке право не тільки сторонам правочину, а й заінтересованим особам, якою в даному випадку є ТОВ «Бета-Агро-Інвест».

Отже суд приходить до висновку, що вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що був укладений між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» 12 жовтня 2016року, підлягає задоволенню.

Вимога про визнання за ТОВ "Бета-Агро-Інвест" право оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що належить на праві власності ОСОБА_2 з 08.07.2020року на встановлених ним умовах, суд вважає, задоволенню не підлягає з таких підстав.

В обгрунтування такої вимоги позивач посилається на ст. 152 ЗК України , якою визначено, що способами захисту прав на земельну ділянку може бути: а) визнання прав; в) визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивач зазначає, що укладаючи договір оренди землі з ПП «Ясинуватський хлібозавод» під час дії договору оренди землі з ТОВ «Бета-Агро-Інвест», ОСОБА_2 порушила його переважне право на оренду цієї земельної ділянки.

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» вказує, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

В договорі оренди земельної ділянки від 07.07.2010 року, пункт 8, зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договру повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як встановив суд, договір оренди земельної ділянк від 07.07.2010 року чинний до 07.07.2020року. Реалізацію переважного права на продовження договору оренди землі за законодавством повязується зі спливом попереднього договору, а саме вказує, що орендар зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором. В договорі від 07.07.2010р сторони дійшли до згоди про те, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8).

Положеннями п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що в разі закінчення зазначеного в договорі строку оренди переважне право орендарів на поновлення договору оренди, передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі», поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 4 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Таку правову позиції висловив Верховний суд України у постанові № 6-146цс16 від 23 березня 2016 року.

Отже суд приходить до висновку, оскільки договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 діє до 2020року, а для його поновлення необхідно дотриматися встановленої законодавством процедури, яка на даний час не додержана, вимога позивача є передчасною.

Керуючись ст.ст. 2,12,13,81,82, 133,141,258-259,263-265,273.ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" до ОСОБА_2, приватного підприємства "Ясинуватський хлібозавод" задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,77га, кадастровий номер :06:000:0606, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 12 жовтня 2016року між ОСОБА_2, (ІН НОМЕР_1) та приватним підприємством «Ясинуватський хлібозавод» ().

Стягнути з ОСОБА_2, приватного підприємства "Ясинуватський хлібозавод " на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бета -Агро- інвест", () судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн, з кожного по 800 (вісімсот)грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.12.2017р.

Суддя: Т. Л. Панова