Справа № 500/5127/17
Провадження № 2-о/500/135/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Грубіян Л.І.,

при секретарі - Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ізмаїльський РВ Головного Управління Державної міграційної Служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою до суду та просить встановити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України та набрання чинності Законом України «Про громадянство», а саме на 24.08.1991 року посилаючись на те, що він народився в селі Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, його батьки : мати - ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 є жителями с. Кислиця. Зі своїми батьками він проживав за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с.Кислиця, де був зареєстрований, що документально підтверджено записами, проведеними в будинковій книзі. Із 1976 р. по 1983 р. включно навчався в школі-інтернат, потім навчався в Кислицькій школі, яку закінчив в 1985 році. В 1986 році поступив до Одеського ПТУ-34 на електрика. В 1988 р. його булу призвано до армії, службу проходив до 1990 року включно в Криму. В Криму одружився на ОСОБА_4 та залишився там проживати, в період шлюбу із ОСОБА_4 народився син, ОСОБА_5. За період свого проживання за межі України не виїздив. В 1993 році повернувся із Криму до рідного с. Кислиці де і залишився проживати. Паспорт, який у нього був, втратив. Звернувся із відповідною заявою до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області що до видачі паспорта замість втраченого, по результатам перевірки отримав відмову, у зв'язку з неможливістю встановити його належність до громадянства будь якої держави. Встановлення вищезазначеного факту необхідно ОСОБА_1 для одержання паспорта громадянина України.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник Ізмаїльського РВ Головного Управління Державної міграційної Служби України в Одеській області не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. (а.с.21)

Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 с.Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.01.2017 року (а.с.5).

Відповідно до виписки домової книги с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1, був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 07.04.1986 року по 24.09.1990 року (а.с.7).

Згідно довідки про звільнення частина «Б» серія НОМЕР_2,що відбував покарання в Одеській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№14) за вироком Суворовського р/с м. Одеси від 18.10.2010 року з 12.06.2008 року по 12.06.2013 року (а.с.14).

Згідно вирокам Ізмаїльського районного суду Одеської області від21.09.1994 року та 03.03.1998 року вказано, що заявник є громадянином України (а.с.31-34). Як пояснив заявник, пасторт в нього відібрали в період слідства та долучили до матеріалів кримінальної справи, потім він відбував покарання, а коли звільнився то паспорту не знайшов, потім повторно відбував покарання, в вироках суду вказано громадяни України.

Відповідно до копії Ф-1 наданої ДМС України в Одеській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є уродженцем села Кислиця Ізмаїльського району Одеської області(а.с.29).

Згідно довідки Ізмаїльського РВ ГУДМСУ в Одеській області ОСОБА_1 відмовлено у видачі паспорту у зв'язку з тим, що перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.(а.с.4)

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р.; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв'язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику як для здійснення права на отримання паспорту громадянина України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорту та оформлення громадянства України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території Українау тому числі станом на 24.08.1991 року.

Керуючись ст.ст.256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Ізмаїльський РВ Головного Управління Державної міграційної Служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області проживав на території України на момент проголошення незалежності України та набрання чинності Законом України «Про громадянство», а саме на 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян