Дата документу 02.10.2017 Справа № 554/943/17
Провадження № 2/554/1420/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів, та уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути на її користь з товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» код 39140702, місцезнаходження: м.Київ, вул.Струтинського Сергія, буд.8. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: м. Київ. вул.Січових стрільців, 17, солідарно суму грошових коштів у розмірі 15000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2016 року вона уклала договір №980-024-000235679 за наступних умов. Попередньо позивачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту), між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» від 09.03.2016 року №980-024-000199776. Строк розміщення вкладу складав 60 днів під 18 % річних, що діють протягом першого строку вкладу. Сума вкладу становила 15 000 грн. Повернення суми вкладу до закінчення обумовленого строку вкладену (08.05.2016 року) не дозволяється, але при автоматичному продовженні договору протягом другого строку вкладу вкладник має право достроково повернути всю суму вкладу а банк перерахувати проценти на суму вкладу, що повертається достроково, за ставкою 5% річних. Дострокова вимога частини вкладу не дозволяється.

09 березня 2016 року ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень+» (вільний) № 980-024-000199776 від 09.03.2016 року. Після сплину встановленого терміну вкладу по договору № 980-024-0.05.2016 року з рахунку № 1303 на рахунок № 1301 повернуто депозитні кошти у розмірі 15000 грн.

10 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-024/000235679 від 10.05.2016 «Капітал++» (Новий). Відповідно до умов цього договору позивачка передада у власність ТОВ ІРЦ кошти у розмірі 15000 грн. на термін 42 дня, що складає з 14 днів кожний, відлік яких починається з моменту підписання цього договору. ТОВ ІРЦ сплачує проценти на рахунок № 1302, а кошти повертає на рахунок № 1301. Всі рахунки відкриті в ПАТ «Банк Михайлівський».

Окрім того, 10.05.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу» та відповідно до умов цього договору позивачка передала на рахунок № 1301 кошти у розмірі 15000 грн.

Відповідно до виписки по особовим рахункам за період з 01.05.2016 року по 20.05.2016 року ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 на рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» повернув кошти згідно договору кошти згідно договору № 980-024-000235679 від 10.05.2016.

Отримати власні кошти з рахунку № 1301 в ПАТ «Банк Михайлівський» позивачка не змогла, оскільки на підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року включно.

04.08.2016 року позивачка направила до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб клопотання про повернення їй коштів, однак внаслідок недобросовісного виконання Фондом своїх обовязків станом на день звернення до суду ОСОБА_1 не отримала від Уповноваженої особи Фонду відповідь на звернення, чим порушено її майнове право на отримання коштів, які зберігаються у ПАТ «Банк Михайлівський».

Позивачка у судове засідання не зявилася, просила суд відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю її представника, однак доказів причин неявки у судове засідання позивачки та її представника надано не було.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову потрібно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Установлено, що 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського вкладу № 980-024-000199776, на суму 15 000 грн. за умовами якого строк розміщення вкладу складав 60 днів під 18% річних, що діють протягом першого строку вкладу.

Після спливу встановленого терміну вкладу по договору № 980-024-0.05.2016 року з рахунку № 1303 на рахунок № 1301 повернуто депозитні кошти у розмірі 15000 грн.

Разом з тим, 10 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-024/000235679 від 10.05.2016 «Капітал++» (Новий). Відповідно до умов цього договору позивачка передала у власність ТОВ ІРЦ кошти у розмірі 15000 грн. на термін 42 дня, що складає з 14 днів кожний, відлік яких починається з моменту підписання цього договору.

ТОВ ІРЦ сплачує проценти на рахунок № 1302, а кошти повертає на поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу № 1301, який було укладено 10.05.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський».

Як встановлено в судовому засіданні, після закінчення строку дії вищевказаного договору сума вкладу та нараховані відсотки позивачу банком повернуті не були.

25 листопада 2016 року позивачкою направлено заяву до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду та проведення їй відшкодування коштів у розмірі 15 000 грн у звязку із залученням цих коштів до небанківської установи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський» за умовами договору №980-024-000199776 від 09.03.2016 року.

На даний час грошові кошти у сумі 15000 грн перебувають на рахунку позивача № 980-024-000235679 у ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується довідкою про стан рахунку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі рішення НБУ від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» банк віднесено до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у банк запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч. 5 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку.

При цьому, п.1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п.1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Крім того, відповідно до ч. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положеннями ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

При цьому, після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, оскільки з 23.05.2016 року у відповідача розпочата процедура ліквідації, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21.01.2016 року по справі № 6-2001цс15.

Слід врахувати зазначені положення Закону № 4452-VI та обставини, що з 23.05.2016 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, а з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог про повернення належної йому суми вкладу, посилається на норми ЦК України та вважає, що оскільки проведенням процедури ліквідації банку повне управління банком та розпорядженням його майном здійснює відповідач, останній є також і боржником по поверненню коштів за договором банківського вкладу.

В свою чергу, норми спеціального Закону, який регулює діяльність Фонду, не містять положень, які дають підставі вважати, що відповідач є правонаступником банківської установи, зокрема ПАТ «Банк Михайлівський», у зв'язку з чим суд не може погодитися з твердженнями позивача про те, що Фонд на підставі норм ЦК України має відповідати перед ним за зобов'язаннями банку щодо повернення банківського вкладу.

Отже, на момент звернення позивача до суду вже розпочата процедура ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16.

Після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку.

Відтак, беручи до уваги, що діяльність відповідача регулюється спеціальним законодавством, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами не може бути застосовані положення ЦК України, що регулюють договірні зобов'язання, умови їх виконання та наслідки, що настають у зв'язку з їх порушенням, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про виплату гарантованої суми вкладу в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та про включення його в реєстр кредиторів банку не заявляв та ці вимоги не були предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 1058, 1060, 1074 ЦК України, ст.ст. 26, 36, 48, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 2, 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна