АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 681/506/17
Проваджння № 22-ц/792/1917/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю: представника ОСОБА_1,

ОСОБА_2 та його представників,

представника Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Горщаром А.Г. у приміщенні Полонського районного суду Хмельницької області у справі за позовом ОСОБА_2 до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відкрите сільськогосподарське акціонерне товариство «Новоселицьке», Відділ у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсним рішення міської ради,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади (далі - міська рада) про визнання незаконними дій міського голови міської ради щодо відмови погодити акт приймання-передачі межових знаків на зберігання; визнання права на оформлення документації щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, без погодження із міським головою.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що рішенням міської ради № 5 від 29.12.2016 року йому, як учаснику АТО надано дозвіл на розроблення проектної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, розташованої по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства.

Однак міський голова відмовився підписувати акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, оскільки в проекті землеустрою відсутні дані щодо зовнішніх меж земельної ділянки, їх погодження з сусідніми землекористувачами, не вказано переліку обмежень щодо використання земельної ділянки, яка розташована в зоні санітарної охорони, джерел та об'єктів централізованого і питного водопостачання, не зазначено зони санітарної охорони.

Після усунення недоліків він повторно звернувся до міського голови з аналогічною заявою, однак йому знову було відмовлено з цих самих підстав.

Вважає такі дії міського голови незаконними, оскільки таким чином неможливо провести процедуру затвердження проектної документації та отримання земельної ділянки у власність.

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади про визнання недійсним рішення міської ради від 29.12.2016 року, № 5 в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що на підставі договору від 04.01.2010 року, укладеного між ним та ВСАТ «Новоселицьке» йому було передано в оренду та на зберігання садівничий комплекс, до складу якого входить фруктовий сад, нежитлова будівля, теплиця, пожежно - орошувальне водоймище, земельна ділянка площею 2 га та паркан по периметру саду, які розташовані на земельній ділянці орієнтовною площею 20 га по АДРЕСА_1.

В зв'язку з визнанням ВСАТ «Новоселицьке» банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури, він, ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_5 приймали участь у торгах та стали його покупцями-переможцями, в зв'язку з чим стали власниками нежитлових приміщень та плодових дерев, які розташовані на спірній земельній ділянці.

Надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою на спірну земельну ділянку з метою її подальшої приватизації порушує його право, як власника майна, яке розташовано на спрій земельній ділянці.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним рішення Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, прийняте на 21-й сесії 1-го скликання від 29.12.2016 року, № 5 в частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, яка розташована в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства - землі сільськогосподарського призначення з метою передачі у приватну власність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що висновки суду про перебування спірної земельної ділянки у фактичному користуванні ОСОБА_1 є хибними, оскільки договір оренди від 04.01.2010 року, укладений між ВСАТ «Новоселицьке» та ОСОБА_1 був розірваний, зважаючи на те, що в умовах договору купівлі-продажу від 23.04.2012 року, який був укладений між ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І. та ОСОБА_1 зазначено, що майно, яке є предметом даного договору, є вільним від обтяжень, нікому не продано, під арештом не перебуває, прав на нього у третіх осіб не має. Вказаним договором купівлі-продажу передбачено, що ОСОБА_1 купив багаторічні насадження на земельній ділянці площею 2 га в кількості 225 шт., садовий будинок, вбиральню, погріб. ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 купили багаторічні насадження в кількості по 225 шт. кожна, розташовані на земельній ділянці 2 га. Таким чином з 20 га земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 користуються лише 8 га, на яких розміщено 900 багаторічних насаджень. Тому твердження ОСОБА_1 про порушення його права на користування земельною ділянкою площею 2 га є помилковим, оскільки земельна ділянка, на яку апелянт претендує, не перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 та інших власників багаторічних насаджень.

Крім того, справа не містить жодних доказів існування санітарної зони у межах спірної земельної ділянки, оскільки відповідний проект землеустрою щодо визначення цієї зони не був виготовлений, тому надання йому земельної ділянки, визначеної у виготовленому ним проекті землеустрою, площею 2 га, яка розташована по АДРЕСА_1, узгоджується з вимогами земельного законодавства.

В судовому засіданні апелянт та його представники підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник в суді проти апеляційної скарги заперечили, повністю підтримали рішення суду першої інстанції.

Представник міської ради в судовому засіданні апеляційного суду підтримав рішення суду першої інстанції, проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом було допущено помилку при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди та зберігання садівничого комплексу від 04.01.2010 року ВСАТ «Новоселицьке» передав в тимчасове користування та зберігання ОСОБА_1 об'єкти садівничого комплексу, розташовані на земельній ділянці площею близько 20 га по АДРЕСА_1, а саме: фруктовий сад, нежитлову будівлю, теплицю, пожежно - орошувальне водоймище, земельну ділянку площею 2 га, паркан по периметру саду.

В зв'язку з оголошенням банкрутства ВСАТ «Новоселицьке» на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2011 року, між ОСОБА_1 та ВСАТ «Новоселицьке» в особі ліквідатора Матущака В.І. 23.04.2012 року було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав у ВСАТ «Новоселицьке» багаторічні насадження, розташовані на земельній ділянці площею 2 га в кількості 225 шт., садибний індивідуальний будинок, вбиральню та погріб. Цього ж дня вказане майно було передано покупцю на підставі акту приймання-передачі від 23.04.2012 року. За аналогічними договорами та на підставі аналогічних актів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали багаторічні насадження в кількості по 225 шт. кожний, які розташовані на земельній ділянці площею 2 га.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і відмовляючи у позові ОСОБА_2 суд виходив з того, що спірне рішення міської ради прийнято з порушенням норм земельного та водоохоронного законодавства, оскільки земельна ділянка, на яку претендує останній перебуває в зоні санітарної охорони джерел та об'єктів централізованого водопостачання, що унеможливлює використання землі за її цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Суд також прийшов до висновку про порушення права ОСОБА_1, як фактичного користувача спірною земельною ділянкою, оскільки надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки без вирішення питання про її звільнення є незаконним.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статі 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадках, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Як вбачається з умов вищевказаних договорів купівлі-продажу, їх предметом є багаторічні насадження (плодові дерева), садибний індивідуальний будинок, вбиральня, погреб, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 8 га.

Враховуючи специфіку майна, яке є предметом вказаних договорів купівлі-продажу, його функціональне призначення та особливості використання, слід прийти до висновку, що без вирішення питання щодо земельної ділянки, на якій розташоване це майно, є неможливою фактична реалізація покупцями свого права власності на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні сторони підтвердили ту обставину, що власником спірної земельної ділянки є, і на час виникнення спірних правовідносин була територіальна громада м. Полонного в особі Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, яка мала виключне право на розпорядження цією землею.

Між міською радою та ОСОБА_1 відсутні правовідносини щодо надання останньому спірної земельної ділянки, не встановлено також інших правових підстав, які б свідчили про наявність у нього будь-яких речових прав щодо цієї землі. Розміщення дерев, будинку, погребу та вбиральні на спірній земельній ділянці, які ОСОБА_1 придбав у ВСАТ «Новоселицьке» не надає йому права на користування землею без згоди на те власника земельної ділянки.

Таким чином в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про порушення права ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку з боку відповідачів, оскільки не встановлено існування у нього такого права щодо спірного майна.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасники бойових дій мають право, зокрема, на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Рішенням 21-ї сесії 1 скликання від 29.12.2016 року, №5 Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, що розташована в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства - землі сільськогосподарського призначення з метою передачі у власність.

Після виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_2 на погодження міському голові Полонської міської ради ОТГ було надано акт приймання-передачі межових знаків на зберігання.

В погодженні цього акту було відмовлено в зв'язку з тим, зокрема, що відсутній перелік обмежень щодо використання земельної ділянки, яка розташована в зоні санітарної охорони джерел та об'єктів централізованого і питного водопостачання.

Відповідно до ст. 113 ЗК України зони санітарної охорони створюються навколо об'єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об'єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності. У межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об'єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством України.

Згідно зі ст. 93 Водного кодексу України, ст.ст. 33, 34 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», з метою охорони водних об'єктів у районах збору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.

Межі зон санітарної охорони (далі - ЗСО) водних об'єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Режим зон санітарної охорони водних об'єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об'єктів», № 20204 від 18.12.1998 року передбачено створення зон санітарної охорони водних об'єктів на всіх господарсько-питних водопроводах, незалежно від їх підпорядкованості або типу джерела водопостачання. Межі ЗСО водних об'єктів визначаються проектом землеустрою. Межі ЗСО водних об'єктів встановлюються органами місцевого самоврядування на їх території за погодженням з державними органами земельних ресурсів, санітарно-епідеміологічного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології. Межі ЗСО поверхневих та водних об'єктів входять до складу водоохоронних зон.

В справі містяться письмові листи міської ради, в яких викладена правова позиція органу місцевого самоврядування щодо спірного питання, яка була підтверджена в суді його представником. Відповідно до цієї позиції міська рада повністю погодилася з обставинами, викладеними ОСОБА_1 щодо встановлення в межах спірної земельної ділянки площею 2 га зони санітарної охорони водних об'єктів і неможливістю в зв'язку з цим передачі цієї частини земельної ділянки у власність жодній фізичній та (або) юридичній особі.

При цьому орган місцевого самоврядування посилався на розпорядження виконавчого комітету Хмельницької обласної Ради народних депутатів від 06.07.1984 року, №115-р, яким було встановлено зону санітарної охорони Полонського групового водопроводу для господарсько-питного водопостачання м. Полонного і смт. Понінка в складі трьох поясів: першого поясу (поясу суворого режиму), що включає територію розташування водозабору та площадок всіх водопровідних споруд; другого і третього поясів (поясів обмеження), що включають територію, призначену для охорони від забруднення Гамарнянського водоймища.

Затверджено 3 пояси ЗСО:

1-й пояс Полонського групового водопроводу у межах від водозабору: вверх по течії - 200 метрів; вниз по течії - 100 метрів; по прилеглому до водозабору берегу - 100 метрів від лінії урізу води при літньо-осінній межені; в напрямку до протилежного берега - по акваторії водоймища на віддалі 100 метрів;

Межі другого поясу зони ЗСО на віддалі 500 метрів від лінії узрізу води при літньо-осінній межені по обох берегах Гамарнянського водоймища і р. Хомори.

Постановою КМУ «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об'єктів», № 20204 від 18.12.1998 року визначено, що ЗСО поверхневих та підземних водних об'єктів входять до складу водоохоронних зон і поділяються на три пояси особливого режиму:

перший пояс (суворого режиму) включає територію розміщення водозабору, майданчика водопровідних споруд і водопідвідного каналу;

другий і третій пояси (обмежень і спостережень) включають територію, що призначається для охорони джерел водопостачання від забруднення.

У межах першого поясу ЗСО для поверхневих джерел водопостачання забороняється:

скидання будь-яких стічних вод, а також купання, прання білизни, вилов риби, водопій худоби та інші види водокористування, що впливають на якість води;

перебування сторонніх осіб, розміщення житлових та громадських будівель, організація причалів плаваючих засобів, застосування пестицидів, органічних і мінеральних добрив, прокладення трубопроводів, видобування гравію чи піску, проведення днопоглиблювальних та інших будівельно-монтажних робіт, безпосередньо не пов'язаних з експлуатацією, реконструкцією чи розширенням водопровідних споруд та мереж;

проведення головної рубки лісу;

для підземних джерел водопостачання забороняється:

перебування сторонніх осіб, розміщення житлових та господарських будівель, застосування пестицидів, органічних і мінеральних добрив, прокладення трубопроводів, видобування гравію чи піску та проведення інших будівельно-монтажних робіт, безпосередньо не пов'язаних з будівництвом, реконструкцією та експлуатацією водопровідних споруд та мереж;

скидання будь-яких стічних вод та випасання худоби;

проведення головної рубки лісу.

У межах другого поясу ЗСО забороняється:

розміщення складів паливно-мастильних матеріалів, накопичувачів промислових стічних вод, нафтопроводів та продуктопроводів, що створюють небезпеку хімічного забруднення вод;

використання хімічних речовин без дозволу державної санітарно-епідеміологічної служби;

розміщення кладовищ, скотомогильників, полів асенізації та фільтрації, зрошувальних систем, споруд підземної фільтрації, гноєсховищ, силосних траншей, тваринницьких і птахівничих підприємств та інших сільськогосподарських об'єктів, що створюють загрозу мікробного забруднення води, а також розміщення полігонів твердих відходів, біологічних та мулових ставків;

зберігання і застосування пестицидів та мінеральних добрив;

розорювання земель (крім ділянок для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;

осушення та використання перезволожених і заболочених земель у заплавах річок;

проведення головної рубки лісу;

здійснення видобутку з водного об'єкта піску та проведення інших днопоглиблювальних робіт, не пов'язаних з будівництвом та експлуатацією водопровідних споруд;

влаштування літніх таборів для худоби та випасання її ближче ніж за 300 метрів від берега водного об'єкта;

для підземних джерел водопостачання забороняється:

забруднення територій покидьками, сміттям, гноєм, відходами промислового виробництва та іншими відходами;

розміщення складів паливно-мастильних матеріалів, пестицидів та мінеральних добрив, накопичувачів, шламосховищ та інших об'єктів, які створюють небезпеку хімічного забруднення джерел водопостачання;

розміщення кладовищ, скотомогильників, полів асенізації, наземних полів фільтрації, гноєсховищ, силосних траншей, тваринницьких і птахівничих підприємств та інших сільськогосподарських об'єктів, які створюють небезпеку мікробного забруднення джерел водопостачання;

зберігання і застосування мінеральних добрив та пестицидів;

закачування відпрацьованих (зворотних) вод у підземні горизонти, підземне складування твердих відходів та розробка надр землі;

проведення головної рубки лісу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа не містить належних та допустимих доказів знаходження спірної земельної ділянки в межах ЗСО в зв'язку з наявністю водозабірних споруд та трубопроводів, що забезпечують питним водопостачанням м. Полонне та смт. Понінку, про що вказує ОСОБА_1 та представник Полонської міської ради ОТГ. Відсутні також об'єктивні дані щодо конкретного місцезнаходження водозабору та відповідних інженерних комунікацій на р. Хомора в межах території м. Полонного, в зв'язку з чим неможливо визначити конкретні координати ЗСО, враховуючи відсутність відповідної проектної документації з цього питання, як того вимагають вищезазначені нормативні документи.

Розпорядження виконавчого комітету Хмельницької обласної Ради народних депутатів від 06.07.1984 року, №115-р, яким було встановлено зону санітарної охорони Полонського групового водопроводу для господарсько-питного водопостачання м. Полонного і смт. Понінка в складі трьох поясів не містить відповідних графічних матеріалів щодо місцезнаходження цієї зони та інших даних, які б вказували на цю обставину та надали можливість зробити висновок щодо чітких меж ЗСО із визначенням відповідних поясів, та перебування спірної земельної ділянки відносно цієї зони.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, пояснень учасників судового розгляду, територія, в межах якої розміщена спірна земля, з жовтня місяця 2017 року була віднесена до території рекреаційного призначення на підставі рішення Полонської міської ради та відповідних планово-картографічних матеріалів. Оскільки вказане рішення органу місцевого самоврядування на час розгляду справи в суді є чинним, тому посилання ОСОБА_1 та міської ради на те, що ці землі одночасно мають статус ЗСО та земель рекреаційного призначення є необґрунтованим.

Необґрунтованим та взаємовиключним є також висновок суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з двох підстав, а саме, в зв'язку з тим, що спірна земля відноситься до земель санітарної охорони та з підстав порушення права позивача, як належного землекористувача земельною ділянкою. Як встановлено вище, використання земель, які відносяться до категорії ЗСО пов'язане з цілим рядом заборон та обмежень, зокрема, що стосується здійснення господарської діяльності, використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, садівництва, що фактично і здійснював ОСОБА_1 на спірній землі, та з метою чого він придбав плодові дерева у ВСАТ «Новоселицьке».

Необхідно також вказати на безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Діюче законодавство не наділяє міського голову повноваженнями на здійснення погодження проекту землеустрою.

Відповідно до п. «г» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок - це один із видів документації із землеустрою.

Статтею 30 вказаного Закону встановлено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому ЗК та цим Законом.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обов'язковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки міський голова Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади не мав і не має на час розгляду справи в суді законних повноважень на погодження проекту землеустрою, а його відмова від підписання акту приймання - передачі межових знаків на зберігання, який є складовою частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ст. 50 Закону України «Про землеустрій») не є перешкодою для завершення процедури погодження та затвердження проекту землеустрою, виготовленому ОСОБА_2 у визначеному законом порядку.

Враховуючи встановлені вище обставини колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та позову ОСОБА_2, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відкрите сільськогосподарське акціонерне товариство «Новоселицьке», Відділ у Полонському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсним рішення міської ради відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий /підпис/ Р.С. Гринчук

Судді /підписи/ Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова

Повна постанова складена 26.12.2017 року.

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Категорія № 59