АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/7364/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шинкарчук Я. А.
Провадження № 22-ц/790/5693/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії ОСОБА_1

ОСОБА_2,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, встановлення факту спільного місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на власність на нерухоме майно частково недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточній редакції якого просив:

- визнати житловий будинок, що розташований за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Польова, №9, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визначити, що частка ОСОБА_7, померлої 17 червня 2006 року, у спільному майні складає ? ;

- встановити факт, що він, ОСОБА_3, постійно проживав разом з спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, тобто на 17 червня 2006 року;

- визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №444584, видане 07.09.2011 Русько-Тишківською сільською радою на імя ОСОБА_6, недійсним в 1/4 його частині.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що первинна реєстрація на житловий будинок за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Польова, №9, було здійснено за ОСОБА_8. Після реєстрації права власності ОСОБА_8 продала вищезазначений будинок ОСОБА_7, яка з 25.12.1992 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

У погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради було зареєстровано вищевказаний будинок, членами господарства зазначена ОСОБА_7 та ОСОБА_6

З 1997 року по 2004 рік подружжям на території спільного домоволодіння було побудовано надвірні споруди загальною вартістю 272 159 гривень.

17 червня 2006 року ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частки спірного будинку.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є син померлої позивач по справі та її чоловік ОСОБА_6

Позивач вважає, що він прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом з нею на день її смерті.

17 вересня 2011 року Русько - Тишківською сільською радою Харківського району на імя ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на спірний будинок в цілому, про що йому (позивачу) стало відомо лише 22 липня 2016 року при отриманні довідки з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Вважає, що оскільки він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та фактично прийняв спадщину, ОСОБА_6 не мав права отримувати право власності на будинок в цілому.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, ухвалення його з порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом невірно зясовано обставини щодо належності будинку ОСОБА_9, оскільки будинок належить подружжю та перебував у їх спільній сумісній власності. Також не враховано, що він є спадкоємцем першої черги після померлої матері ОСОБА_7 та фактично прийняв спадщину після її смерті, тому ОСОБА_10 не мав права на отримання права власності на будинок в цілому, і видане йому свідоцтво є недійсним в ? частини.

При цьому доказом, який підтверджує факт його проживання у спірному будинку, є акт складений депутатом та сусідами, в якому зазначено, що він (позивач) мешкав у спірному будинку з 1995 року по 2008 рік.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що останнім не було доведено факт належності спірного будинку подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності, та не надано доказів на підтвердження факту проживання позивача ОСОБА_3 разом із спадкодавцем, тому інші вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, які є похідними від набуття права власності на майно, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_7О ( матір позивача ОСОБА_3 ) та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1992 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС (1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Зазначені вимоги закону також визначені й у ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно відповіді КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 07 вересня 2016 року № 401 первинна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, вул. Польова, 9а, було здійснено в цілому за ОСОБА_8 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.05.1994, реєстровий № 1-86 згідно акту передачі будинку переселенцю, затвердженого рішенням Русько-Тишківської сільської ради 12.04.1994 №6/62, довідки державної податкової інспекції Харківської райдержадміністрації Харківської області від 19.04.1994 №Ю-912/599.

Згідно записів, що містяться у погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради за 1996-2000 роки за адресою: вул.. Польова,9а ( нині- вул. Польова,9) в с. Руські Тишки Харківського району Харківської області подружжя було зареєстровано у вищевказаному будинку, головою господарства зазначений ОСОБА_6

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №444584 від 07 вересня 2011 року виданого Русько-Тишківською сільською радою на підставі рішення ІХ сесії VІ скликання Русько-Тишківської сільської ради від 29.08.2011, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, вул. Польова, №9, належить на праві приватної власності в цілому ОСОБА_6 Дане свідоцтво зареєстровано в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 34577491.

На підставі вказаного свідоцтва Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по вул. Польовій, 9 в с. Руські Тишки Харківського району Харківської області, за реєстраційним номером 34577491.

Відповідно до технічного паспорту та інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2016 № Л-1438, домоволодіння за вищевказаною адресою складається з житлового будинку літ. «А-1» площею 72,90 кв.м., та надвірних будівель сараїв літ. «Ж», «Р», навісу літ. «З», літньої кухні літ. «Л», гаражів літ. «М», «Н», льох літ. «Е», вбиральні літ. «П», зливної ями літ. «Я», колонки літ. «К», огорож № 2, 3, 5, і власником зазначений ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, спірний житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 72,90 кв.м. разом з надвірними будівлями, якому рішенням Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 24 січня 2017 року, присвоєно таку поштову адресу: вул. Польова, 9, с. Руські Тишки, Харківського району, Харківської області належить на праві власності лише ОСОБА_6

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, ОСОБА_3 не доведено того факту, що ОСОБА_7 придбано за оплатним правочином житловий будинок у ОСОБА_8, також не надано доказів щодо джерел і часу придбання спірного нерухомого майна, його вартості та наявності факту набуття ОСОБА_7 під час шлюбу із ОСОБА_6 спірного будинку на праві власності до часу її смерті.

У зв'язку із чим відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218-1223 ЦК України спірний будинок не ввійшов до складу спадщини, і у позивача ОСОБА_3 не виникло право на спадкування за законом в порядку, передбаченому ст..ст.1261,1268-1270 цього Кодексу.

Також судом першої інстанції надана правильна правова оцінка й доводам ОСОБА_3 про його проживання разом із матірю ОСОБА_7 ( спадкодавцем ) на час відкриття спадщини, та обґрунтовано зазначено на недоведеність цих вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не врахований складений депутатом та сусідами акт від 15.08.2016 року про проживання ОСОБА_3 у спірному будинку зі спадкодавцем з 1995 року по 2008 рік , є безпідставними, оскільки вказаний акт складений тільки в 2016 році, не містить обєктивних даних, що свідчать про викладені в ньому обставини, тому не є відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України належним та допустимим доказом.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок й про те, що інші позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на майно є похідними від його вимог про визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визначення за ОСОБА_3 К,О. право власності на частину цього будинку тощо, тому задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: