АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 753/4883/17 Головуючий у 1 інстанції: Комарцева Л.В.
Провадження № 22-ц/796/7790/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року в справі за позовом Національного університету оборони України імені Івана Черняховського до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Національного університету оборони України імені Івана Черняховського до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку.

В апеляційній скарзі представник Національного університету оборони України імені Івана Черняховського просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Національного університету оборони України імені Івана Черняховського задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.Відповідач ОСОБА_3 припинив трудові відносини за власним бажанням, пропрацював в установі, яка надала йому жиле приміщення менше десяти років, а тому відповідно до вимог положень статей 125 та 132 ЖК України підлягає виселенню з гуртожитку разом з членами своєї родини без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній інстанції представник Національного університету оборони України імені Івана Черняховського підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 29 червня 1989 року по 22 грудня 1997 року ОСОБА_3 працював водієм 513 Бази автотранспорту та механізації. 22 грудня 1997 року ОСОБА_3 звільнений з роботи за переводом у військову частину НОМЕР_1 , а в подальшому й до військової частини НОМЕР_2 , де 1 лютого 1999 року був звільнений за ст. 38 КЗпП України.

На підставі рішення Державної адміністрації залізничного району у м. Києві від 13 вересня 1993 року №904 ОСОБА_3 було видано ордер на жиле приміщення №01515 серії Б на зайняття квартири АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох чоловік: він, дружина ОСОБА_3 , та син ОСОБА_4 (а. с. 14).

На підставі вказаного ордеру відповідачі заселилися до зазначеної квартири та проживають у ній на даний час.

Згідно з розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27 вересня 2007 року №986 «Про затвердження дислокації житлових будинків, які використовуються під гуртожитки в Дарницькому районі м. Києва", будинок, в якому проживають відповідачі, віднесено до гуртожитків та переданий на баланс Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

23 лютого 2017 року Національний університет оборони України імені Івана Черняховського звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_2 військового містечка без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. ст. 125, 132 ЖК Української РСР. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскільки ОСОБА_3 припинив трудові відносини за власним бажанням без поважних причин, пропрацював в установі, яка надала йому жиле приміщення менш як десять років, то відповідно до вказаних норм він разом з членами своєї родини підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 132 ЖК УРСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Статтею 125 ЖК УРСР визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Вказані норми визначають порядок виселення з житла, яке має статус службового та з гуртожитків мешканців, яким надано таке житло у зв`язку з виконанням трудових обов`язків.

Разом з тим, відповідно до ордера на жиле приміщення №01515 серії Б, виданого на підставі рішення Державної адміністрації залізничного району у м. Києві від 13 вересня 1993 року №904, будинок за адресою: АДРЕСА_3 не мав статусу гуртожитку, квартира, зайнята відповідачами не має статусу службової.

Виданий відповідачам ордер є чинним на даний момент.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неправильне застосування судом положень ст. ст. 125, 132 ЖК УРСР. Національний університет оборони України імені Івана Черняховського не довів той факт, що у 1993 році жиле приміщення надавалося відповідачам у гуртожитку. Затвердження у 2007 року розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації дислокації, згідно якої будинку АДРЕСА_3 використовується як гуртожиток, не має правового значення з огляду на встановлення підстав та часу набуття права користування жилим приміщенням відповідачами.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним в матеріалах справи доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді