Справа № 495/5453/17
11 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маразліївської сільської ради про встановлення факту належності спадкового майна померлій та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,-
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до відповідача та просять суд:
- визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0260192 від 20.05.1997 року, розміром 6,5 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колишнього КСГП «Прогрес» Білгород-Дністровського району Одеської області;
- визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай), розміром 6,5 га в умовних кадастрових гектарах без меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в колишньому КСГП «Прогрес» Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20.05.1997 року за № 0260192 серії ОД.
При цьому, позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вказана земельна частка була надана їхній матері ОСОБА_4, яка померла 11.04.2017 року. Проте, Сертифікат на право на земельну частку (пай), який підтверджував факт наявності у ОСОБА_4 вказаного майна був втрачений, що не дає позивачам можливості нотаріальних шляхом зареєструвати спадкові права.
Позивачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи сповіщалися, надали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2017 року померла мати позивачів ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 491082 видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 500. Факт родинних відносин позивачів з померлою підтверджується матеріалами справи.
За життя ОСОБА_4 заповіт не складала, тому після її смерті відкрилась спадщина за законом.
У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з довідкою виконкому Маразліївської сільської ради від 14.06.2017 року № 407, на день смерті ОСОБА_4 з нею за однією адресою були зареєстровані і позивачі.
Крім того, 17.07.2017 року позивачі звернулися до приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 з приводу оформлення спадкових прав після смерті матері. Таким чином, у відповідності до положень статті 1268 ЦК та статті 1269 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері.
Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат", видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
17 липня 2017 року приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 надала позивачам письмові відповіді щодо неможливості оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 6,5 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі через відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) від 20.05.1997 року за серії ОД № 0260192, що не дає можливість нотаріусу встановити склад спадкового майна. Оригінал вказаного Сертифікату був втрачений ще за життя спадкодавця.
Інформаційним листом № 3162/01-33/1/5761 Білгород-Дністровська РДА повідомила суд, що за відомостями Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП «Прогрес», відповідно до розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 17.03.1997 року № 128/97, графа 192, на імя ОСОБА_4, виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0260192, про що зроблено відповідну відмутку у графі підпис власника сертифіката на земельну частку (пай).
У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Беручи до уваги викладене, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцем за законом своєї матері ОСОБА_4, та мають право на отримання спадщини за законом після її смерті, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки був втрачений оригінал правовстановлюючого документу Сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином права позивачів, як спадкоємців першої черги, підлягають судового захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маразліївської сільської ради про встановлення факту належності спадкового майна померлій та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування задовольнити.
Визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0260192 від 20.05.1997 року, розміром 6,5 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колишнього КСГП «Прогрес» Білгород-Дністровського району Одеської області.
Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках право власності на
земельну частку (пай), розміром 6,5 га в умовних кадастрових гектарах без меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в колишньому КСГП «Прогрес» Білгород-Дністровського району Одеської області, та належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20.05.1997 року за № 0260192 серії ОД.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя