Дата документу 10.11.2017
Справа № 334/9142/13-ц
Провадження № 2-во/334/81/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Друга запорізька державна нотаріальна контора, ЛисенкоОленаВіталіївна, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 (третя особа) звернулася до суду із заявою про виправлення арифметичної помилки у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Друга запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Вобґрунтування заявивказує, що зазначеним рішенням суду задоволено позов ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,визнано за ОСОБА_2 право власності на 67/100 часток житлового будинку № 66 по вулиці Столєтова в місті Запоріжжі з відповідними господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом від 15.02.1994 року після смерті ОСОБА_7, померлої 11.02.2012року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 р. залишено без змін.

Суд при розгляді справи досліджував матеріали спадкової справи, надані сторонами докази: свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_7 після смерті чоловіка ОСОБА_8, свідоцтво про право власності ОСОБА_7 як пережившого з подружжя, заповіт від 15.02.1994р., а також інші документи, які свідчать, що ОСОБА_7, яка померла 11.02.2012 року та заповідала ОСОБА_2 своє майно, була власником 67/150 часток спірного житлового будинку.

Судами першої та апеляційної інстанції за документами у матеріалах справи встановлені дійсні обставини, що ОСОБА_8 на час смерті належали 67/600 частин будинку на праві спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_8 та 67/200 часток будинку як частки у спільному майні подружжя, але неправильно пораховано загальний розмір частки ОСОБА_7, оскільки 67/600 + 67/200 = 67/150, а не 67/100, як зазначено у судових рішеннях.

Також із заяви ОСОБА_1 вбачається, що крім арифметичної помилки щодо загального розміру частки, у абзаці 9 мотивувальної частини рішення допущено описку, оскільки посилаючись на два документи, що на 13 і 14 аркушах справи, а саме, насвідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1995 року (а.с.13) і на свідоцтво про право власності від 23.06.1995 року (а.с.14), суд зазначив «…на підставі свідоцтва від 23.06.1995р. про право власності на спадщину, виданого державним нотаріусом 2-ї Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим №3-1545 /а.с.13-14/».

З наведених підстав заявник просить виправити зазначені помилки в абзаці 9 описової частини і в резолютивній частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014 року, виклавши їх відповідним чином.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила задовольнити з наведених підстав. Інші учасники процесу у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Друга запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 67/100 часток житлового будинку № 66 по вулиці Столєтова в місті Запоріжжі з відповідними господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом від 15.02.1994 року після смерті ОСОБА_7, померлої 11.02.2012року.

Не погодившись з розміром частки у житловому будинку, на яку визнано право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку. За наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014р. рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014р. залишено без змін.

В ході судового розгляду суд досліджував матеріали спадкової справи, надані сторонами докази: свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_7 після смерті чоловіка ОСОБА_8; свідоцтво про право власності ОСОБА_7 як пережившого з подружжя, заповіт від 15.02.1994р., а також інші документи.

Зі змісту судових рішень вбачається, що суди вірно встановили, що ОСОБА_7 належить 67/600 частин будинку на праві спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_8 та 67/200 часток будинку як частки у спільному майні подружжя.

Однак у 9 абзаці описової частини рішення суду першої інстанції зазначено, що «… на праві власності ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, померлого 10.10.1992р. /а.с.71/, належить 67/100 часток вищевказаного домоволодіння, а саме: на підставі свідоцтва від 23.06.1995р. про право власності на спадщину, виданого державним нотаріусом 2-ї Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим №3-1545 /а.с.13-14/».

В резолютивній частині рішення зазначено «визнати за ОСОБА_2 право власності на 67/100 часток житлового будинку № 66 по вулиці Столєтова в місті Запоріжжі у порядку спадкування за заповітом від 15.02.1994 року після смерті ОСОБА_7, померлої 11.02.2012 року».

При цьому, на а.с.13 знаходиться копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.1995 року, згідно якого за ОСОБА_7 визнано право власності на 1/3 частину від 67/200 спадкових частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Столєтова, 66, тобто на 67/600 частин будинку.

На а.с. 14 знаходиться копія свідоцтва про право власності від 23.06.1995 року, згідно якого за ОСОБА_7, як власником частки у спільному майні подружжя, визнається право власності на 1/2 частку від 67/100 частин житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Столєтова, 66, тобто на 67/200 частин будинку.

Таким чином, на підставі свідоцтв про право на спадщину і про право власності від 23.06.1995р., ОСОБА_7 належить 67/150 часток вищевказаного домоволодіння (67/200 + 67/600 = 67/150), а не 67/100, як помилково зазначено у рішенні.

На наявність зазначеної арифметичної помилки у рішенні суду вказував апеляційний суд Запорізької області в ухвалі від 06.07.2017р., відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами.

Також встановлено, що крім арифметичної помилки щодо загального розміру частки у абзаці 9 описової частини і в резолютивній частині рішення, в абзаці 9 мотивувальної частини рішення допущено описку, оскільки посилаючись на два документи, що на 13 і 14 аркушах справи, яким є свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1995 року (а.с.13) і на свідоцтво про право власності від 23.06.1995 року (а.с.14), суд зазначив «…на підставі свідоцтва від 23.06.1995р. про право власності на спадщину, виданого державним нотаріусом 2-ї Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим №3-1545 /а.с.13-14/».

Отже, судом правильно встановлені дійсні обставини справи, однак допущено арифметичну помилку при визначенні загальної частки, а також допущено описку в описовій частині рішення в написанні правовстановлюючих документів, на підставі яких ОСОБА_7 належить 67/600 і 67/200 часток спірного домоволодіння.

Допущені судом арифметична помилка і описка підлягають виправленню у відповідності до вимог ст. 219 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 219 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2014р.у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: Друга запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, виправити:

арифметичну помилку і описку у абзаці 9 описової частини рішення,виклавши його наступним чином «Як встановлено в судовому засіданні,на праві власності ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, померлого 10.10.1992 року /а.с.71/, належить 67/150 часток вищевказаного домоволодіння, а саме: на підставі свідоцтва від 23.06.1995р. про право на спадщину, виданого державним нотаріусом 2-ї Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим №3-1544 та на підставі свідоцтва про право власності від 23.06.1995 року, виданого державним нотаріусом 2-ї Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим №3-1545 /а.с.13-14/»;

арифметичну помилку в резолютивній частині рішення, виклавши її наступним чином:«Визнати за ОСОБА_2 право власності на 67/150 часток житлового будинку № 66 по вулиці Столєтова в місті Запоріжжі у порядку спадкування за заповітом від 15.02.1994 року після смерті ОСОБА_7, померлої 11.02.2012 року».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.