Справа № 127/2709/17
Провадження № 2/127/2190/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Бойко В.М.

при секретарі: Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа служба у справах дітей ВМР про виселення без надання іншого житла, суд,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Квартирно-експлуатаційного відділ з вимогами виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 із кімнати №100 гуртожитку по Стрілецька, 20 у м. Вінниця без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що на балансі КЕВ м. Вінниця перебуває будівля - гуртожиток по вулиці Стрілецька, 20 у м. Вінниця. Працівнику Збройних Сил України ОСОБА_1 23 грудня 2014 року було видано ордер №05 на кімнату № 100 у гуртожитку по вул. Стрілецька, 20 у місті Вінниця на склад сім'ї 3 особи: він, дружина - ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 Дана кімната була розподілена ОСОБА_1, оскільки останній працював на посаді юрисконсульта управління КЕВ м. Вінниця. Наказом начальника КЕВ м. Вінниця від 12.12.2016 р. №192 ОСОБА_1 було звільнено з посади юрисконсульта управління КЕВ Вінниця відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. З огляду на те, що відповідач звільнений з роботи в КЕВ м. Вінниця, втратив право проживати у кімнаті військового гуртожитку, оскільки відповідно до п. 5.8 Наказу МО України №737 від 30.11.2011 р., працівник та члени його сімї зобовязані у двотижневий строк звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку у разі звільнення з роботи, крім звільнення пенсію за віком і у разі, якщо працівник пропрацював на підприємстві більше 10 років, та в інших випадків, передбачених законодавством.

Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі надавши письмові заперечення, з тих підстав, що згідно ст. 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 125 ЖК УРСР, серед інших не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, виходячи із положень ст. 125 ЖК України, не можна виселити із вказаного гуртожитку ту особу, яка пропрацювала або прослужила в системі МО України 10 і більше років.

Представник служби у справах дітей ВМР надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує наданий до суду висновок про недоцільність виселення дитини, при ухваленні рішення просить суд врахувати права дитини.

Інші учасники в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23 грудня 2014 року було видано ордер №05 на кімнату № 100 у гуртожитку по вул. Стрілецька, 20 у місті Вінниця на склад сім'ї 3 особи: він, дружина - ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 ( а. с. 3)

Як вбачається з наказу начальника КЕВ м. Вінниця від 12.12.2016 р. №192 ОСОБА_1 було звільнено з посади юрисконсульта управління КЕВ Вінниця відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Проживання в даній кімнаті відповідачів підтверджується довідкою КЕВ м. Вінниці 06.02.2017р. №53 ( а. с. 4, 59, )

Судом з метою повного та об'єктивного розгляду справи та на виконання вимог ст. 19 ч. 4 СК України, якою встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору щодо виселення дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, здійснено запит Служби в справах дітей ВМР надати письмовий висновок щодо доцільності виселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати 100 гуртожитку по вул. Стрілецька 20 у м. Вінниці.

Відповідно до висновку ВК ВМР від 26.09.2017р. №01-00-011-40817 про надання висновку щодо розв'язання спору щодо виселення із кімнати гуртожитку дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого жилого приміщення, враховуючи інтереси дитини та захищаючи її житлові права, керуючись ст. ст. 19, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 18 закону України «Про охорону дитинства», орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає: недоцільним виселення дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати № 100 гуртожитка, який розташований у будинку № 20 по вулиці Стрілецькій у м. Вінниці, без надання іншого жилого приміщення. ( а.с.94)

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

ст. 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Стаття 126 ЖК України визначає, що надаване громадянам у зв'язку з виселенням з службового жилого приміщення інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

ст. 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

ст. 29 ЦК України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є приміщенні у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

ст. 18. Закону України Про охорону дитинства встановлено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Суд погоджується з доводами відповідача, щодо того. що згідно ст. 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 125 ЖК УРСР, серед інших не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, виходячи із положень ст. 125 ЖК України, не можна виселити із вказаного гуртожитку ту особу, яка пропрацювала або прослужила в системі МО України 10 і більше років. Згідно витягу із особової справи та трудової книжки, підполковник ОСОБА_1 із 01.08.1990 р. по 12.12.2016 р. перебував на військовій службі на різних посадах та був працівником ЗС України. Відтак, вислуга років/стаж роботи в ЗС України складає в загальному 26 років. ( а.с. 77-78), визначаючись щодо вимог даного позову суд враховує висновок ВК ВМР від 26.09.2017р. №01-00-011-40817 яким визнано недоцільним виселення дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати № 100 гуртожитка, який розташований у будинку № 20 по вулиці Стрілецькій у м. Вінниці, без надання іншого жилого приміщення.

Суд також бере до уваги, що жодних належних та допустимих доказів зі сторони позивача щодо належності вказаного будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 20 - в цілому та кімнати № 100 в зазначеному будинку - зокрема на права власності тій чи іншій особі - до позову не надано. Долучена до позову індивідуальна картка обліку будівлі - не є правовстановлюючим документом на будівлю. Крім цього, до позову не долучено жодного документу, який би свідчив, що будівля за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 20 - є гуртожитком та має статус службового житла.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, на знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають.

питання судових витрас суд вирішує відповідно до стю. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 114, 124, 125, 126, 129, 132, 156 ЖК України. ст. 19 СК України, ст. 18. Закону України Про охорону дитинства. ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ст.ст. .ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви КЕВ м. Вінниці до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа служба у справах дітей ВМР про виселення без надання іншого житла - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2017р.

Суддя :