Справа № 466/153/16 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/3376/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс», ОСОБА_2 на рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за нараховану але невиплачену заробітну плату та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.2-6 т.1), уточненим під час розгляду справи (а.с.157-159 т.1), з остаточними вимогами про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) «Арка Моріс» нарахованої заробітної плати за період роботи з вересня 2008 року по липень 2011 року в розмірі 71010 грн., компенсації за невикористані відпустки за цей період в розмірі 9792 грн., компенсації за нараховану але невиплачену заробітну плату за 2008-2011 роки в розмірі 68080 грн. 79 коп., обраховану позивачем станом на січень 2016 року, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 197200 грн., а всього грошові кошти в сумі 278006 грн. 18 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01.09.2008 року по 06.07.2011 року він працював на посаді інженера-будівельника в ОСОБА_4 «Арка Моріс», однак, товариство не виплачувало йому заробітної плати за цей період роботи, посилаючись на скрутне фінансове становище, та не провело належного з ним розрахунку при звільненні, у звязку з чим він звертався з усними та письмовими заявами до керівника цього товариства, які залишились без відповідного реагування. У вересні 2012 року, коли йому виповнилось 60 років, він звернувся в управління Пенсійного фонду України у Камянка-Бузькому районі за оформленням пенсії, однак, виявилось, що йому не було зараховано до трудового стажу три роки роботи (2008-2011) на даному підприємстві, оскільки підприємство не сплатило податки до Пенсійного фонду України на соціальне страхування і, відповідно, не виплатило нараховану йому за цей період заробітну плату, що істотно вплинуло на розмір його пенсії. У звязку з грубим порушенням товариством трудового законодавства, 05.05.2014 року він звернувся у прокуратуру Городоцького району Львівської області з заявою про притягнення посадових осіб даного товариства до кримінальної відповідальності за невиплату йому заробітної плати, проте, результатів досудового розслідування ще немає. Також зазначає, що за період роботи на даному товаристві ним не було використано жодної щорічної відпустки, а тому при звільненні з роботи йому повинні були виплатити грошову компенсацію за невикористанні відпустки та грошову компенсацію за невиплату заробітної плати за вказаний період роботи. Позивач вважає, що у звязку з допущеними відносно нього порушеннями трудового законодавства він має право на стягнення з товариства середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 21.02.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 «Арка Моріс» в користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 278006 грн. 18 коп., з яких: нараховану заробітну плату в розмірі 71010 грн., компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 9792 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної в розмірі 197200 грн. та 68080 грн. 79 коп. компенсації за нараховану але невиплачену заробітну плату за 2008-2011 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 «Арка Моріс» в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржили обидві сторони.

Відповідач ОСОБА_4 «Арка Моріс» просить рішення скасувати з підстав неповного зясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що вимоги позивача до названого товариства є безпідставними, а покладені в основу рішення розрахунки позивача є неправильними. Зазначає, що судом при вирішенні даної справи не враховано тих обставин, що позивач просив стягнути нараховану, але невиплачену заробітну плату, а заробітна плата позивачеві була нарахована лише за період роботи з вересня 2008 року по грудень 2010 року, в подальшому, заробітна плата позивачеві не нараховувалась і це підтверджується письмовими доказами, яким суд не дав належної правової оцінки. Апелянт також не погоджується з розрахунком компенсації за невикористану відпустку, яка повинна становити 6895 грн. 88 коп. У звязку з встановленням судом неправильного періоду нарахувань по заробітній платі, неправильним апелянт вважає й обрахунок компенсації втрати частини заробітної плати, який не повинен включати періоду з січня по липень 2011 року, оскільки в цей період заробітна плата позивачеві не нараховувалась.

Позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким стягнути з відповідача у його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 102347 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, обрахований на момент ухвалення судом рішення в даній справі, у розмірі 208397 грн. 55 коп., компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 6895 грн. 88 коп. та компенсацію за невиплачену заробітну плату в розмірі 104904 грн. 61 коп., а всього грошові кошти в сумі 422545 грн. 04 коп.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що суд в цілому правильно вирішив спір, задовольнивши його позовні вимоги, проте, допустив помилки при проведенні розрахунку суми заборгованості.

В судове засідання апеляційного суду після оголошення перерви представник відповідача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений під розписку (а.с.17 т.2), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому розгляд справи завершено у його відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання своєї апеляційної скарги, пояснення представника відповідача в підтримання апеляційної скарги товариства, які він дав у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Частиною першою статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної плати.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (ч.1 ст.75 КЗпП).

Частиною першою статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_4 «Арка Моріс» №56 від 01.09.2008 року позивача ОСОБА_2 було прийнято з 01.09.2008 року на посаду інженера-будівельника в назване товариство (а.с.7 т.1), з якої звільнено за власним бажанням на підставі наказу №7 від 06.07.2011 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-12, 238-250 т.1), оригінал якої досліджено в апеляційному суді.

Відповідно до довідки Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.05.2016 року (а.с.71 т.1), яка була надана на вимогу суду і складена на підставі поданої ОСОБА_4 «Арка Моріс» звітності, розмір нарахованої позивачеві ОСОБА_2 заробітної плати за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року становив 52357 грн. Інформації щодо виплаченої суми заробітку (доходу) ОСОБА_2 (Код ДРФО ДПАУ НОМЕР_1) за період з вересня 2008 року по липень 2011 року в названому Управлінні немає.

З цієї довідки також встановлено, що з вересня по листопад 2008 року позивачеві було нараховано по 550 грн. щомісячно, з грудня 2008 року по березень 2009 року по 630 грн. щомісячно, з квітня по вересень 2009 року по 640 грн. щомісячно, а з жовтня 2009 року по грудень 2010 року по 3000 грн. щомісячно.

Нарахування заробітної плати саме в таких розмірах за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року підтверджується також й наданими відповідачем копіями Книг нарахування заробітної плати за вказаний період (а.с.31-56, 75-129 т.1).

Інших відомостей про нарахування позивачеві заробітної плати в іншому розмірі та поза межами вказаного періоду немає.

Відсутні також й відомості про виплату позивачеві нарахованої за цей період заробітної плати, оскільки в наданих суду Книгах нарахування заробітної плати за вказаний період немає підпису позивача про отримання нарахованої йому заробітної плати, а іншої бухгалтерської документації про виплату позивачеві заробітної плати в товариства немає, що визнається стороною відповідача та підтверджується наданою позивачем апеляційному суду копією постанови Городоцького районного відділу ГУМВСУ у Львівській області від 25.06.2015 року про закриття кримінального провадження (а.с.20-22 т.2).

Отже, за відсутності документального підтвердження виплати позивачеві нарахованої за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року заробітної плати як в самому товаристві, так і в названому вище управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, колегія суддів вважає, що позовна вимога позивача про стягнення нарахованої заробітної плати підлягає частковому задоволенню лише за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року у розмірі 52357 грн.

За період з січня по липень 2011 року немає доказів на підтвердження нарахування позивачеві заробітної плати, а тому, його вимога про стягнення нарахованої за цей період заробітної плати є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Не спростованими відповідачем є й доводи позивача про невиплату йому компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за період роботи на вказаному товаристві з 01.09.2008 року по 06.07.2011 року, яка відповідно до п.п.2,5,7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, сумарно повинна становити 6895 грн. 88 коп., виходячи із середньоденного заробітку позивача 101 грн. 41 коп., помноженого на 68 календарних дні невикористаних щорічних основних відпусток за цей період роботи, з яких: 8 календарних дні за 2008 рік, 24 календарних дні за 2009 рік, 24 календарних дні за 2010 рік і 12 календарних дні за 2011 рік, а не 9792 грн., як просив позивач.

При цьому, середньоденна заробітна плата у розмірі 101 грн. 41 коп. обчислена для виплати позивачеві компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток за відпрацьований ним період роботи відповідно до вимог вказаного вище Порядку, виходячи із нарахованої позивачеві заробітної плати за останні 12 місяців (з січня по грудень 2010 року) перед звільненням 36000 грн.

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині теж підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З урахуванням наведеного, розмір компенсації втрати частини заробітної плати позивача у звязку з порушенням термінів її виплати повинен становити 52757 грн. 85 коп.

При цьому, слід враховувати лише нараховану але невиплачену позивачеві заробітну плату за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року, а компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за цей період слід обраховувати лише станом на січень 2016 року, так як просив позивач у своїй позовній заяві.

Колегія суддів повністю погоджується з розрахунком суми компенсації, який відповідач долучив до своєї апеляційної скарги (а.с.182-189 т.1).

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині теж підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи норму ст.117 КЗпП України й те, що позовні вимоги позивача про стягнення належних до виплати в день звільнення сум задоволені частково, колегія суддів вважає, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який з дня звільнення (з 06.07.2011 року) по день ухвалення рішення суду (20.11.2017 року) становить 213413 грн. 30 коп. (1601 р.д. * 133,3 грн. ((3000 грн.+3000 грн. нарахована заробітна плата за листопад та грудень 2010 року) : 45 р.д. (кількість робочих днів у листопаді та грудні 2010 року)), слід визначити в розмірі 112010 грн., який відповідає розміру стягуваних у користь позивача виплат за цим рішенням. При цьому, колегія суддів враховує істотність стягуваних та належних до виплати позивачеві в день звільнення сум, які становлять лише 28% від обчисленого за весь період затримки розрахунку при звільненні середнього заробітку, та задоволення судом більшої частини від розміру заявлених позивачем позовних вимог про стягнення належних до виплати позивачеві в день звільнення сум (нарахованої заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічних відпусток) за період роботи позивача у названому товаристві.

При вирішенні справи в цій частині колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 13.03.2017 року (Справа №6-259цс17).

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення даної справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача у користь позивача нарахованої але невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року в розмірі 52357 грн., компенсації за невикористані дні щорічних основних відпусток за період роботи з 01.09.2008 року по 06.07.2011 року в розмірі 6895 грн. 88 коп., компенсації за нараховану але невиплачену заробітну плату в розмірі 52757 грн. 85 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 112010 грн. з відрахуванням обовязкових платежів та зборів з наведених вище мотивів.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України й положення Закону України «Про судовий збір», якими передбачено звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви в такій категорії справ, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 2240 грн. 18 коп., що становить 1% від присудженої у користь позивача з відповідача суми грошових виплат.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» в користь ОСОБА_2 нараховану але невиплачену заробітну плату за період з вересня 2008 року по грудень 2010 року в розмірі 52357 (пятдесят дві тисячі триста пятдесят сім) гривень, компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 01.09.2008 року по 06.07.2011 року в розмірі 6895 (шість тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок, компенсацію за нараховану але невиплачену заробітну плату в розмірі 52757 (пятдесят дві тисячі сімсот пятдесят сім) гривень 85 (вісімдесят пять) копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 112010 (сто дванадцять тисяч десять) гривень з відрахуванням обовязкових платежів та зборів.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Моріс» в дохід держави судовий збір в розмірі 2240 (дві тисячі двісті сорок) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_5