ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-п/753/245/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ДАНИЛЕНКА В.В.

при секретарі ПАСЬКО І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, заявник, відповідач) звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою.

Обґрунтовуючи викладені у заяві обставини, зокрема поважність причини неприбуття до суду на розгляд справи, заявник посилалася на те, що не була повідомлена про розгляд справи, а також на наявність обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, однак, відповідно до ч. 1 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

03 лютого 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою, за яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №753/18312/15 (провадження №2/753/1132/16), відповідач - ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце її проживання, підтвердженням чого слугує наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про отримання судової повістки (а.с. 32), що свідчить про належне повідомлення судом в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Водночас, частиною третьою статті 27 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи вищенаведене та те, що заявником - відповідачем у справі не надано доказів поважності причин неприбуття у судове засідання у цивільній справі №753/18312/15 (провадження №2/753/1132/16), а викладені у заяві обставини спростовуються наявними у справі документами, суд вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 232 ЦПК України з підстав неявки в судове засідання з поважних причин.

Водночас, за правовим аналізом наведеної ч. 1 ст. 232 ЦПК України іншою підставою за встановлення якої заочне рішення підлягає скасуванню, є наявність доказів, на які посилається заявник, і вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, у своїй заяві відповідач вказуючи на наявність таких доказів і можливість їх доведення жодних доказів на підтвердження своїх тверджень не додав, натомість зазначене спростовується наявними у матеріалах справи документами, а відтак суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, тому підстави для застосування ст. 232 ЦПК України відсутні.

За змістом ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись стст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів після проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ: ДАНИЛЕНКО В.В.