АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 766/6147/17 Головуючий в суді 1 інстанції: Гаврилов Д.В.
Номер провадження: 22-ц/791/1940/17 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання.

Посилалася на те, що з 02 травня 1995 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, від якого у них є син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син досяг повноліття і продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку на утримання повнолітнього сина не надає.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд остаточно стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % від всіх видів доходів відповідача, які враховуються при визначенні розмірі аліментів (у разі отримання таких доходів), але неменше 30 % встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 01 жовтня 2016 року до досягнення ним двадцяти трьох років (за умови навчання), допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням суду від 20 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, посилаючись на те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу синові, оскільки не працює внаслідок здійснення догляду за хворою матір'ю.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду переконливих доказів що відповідач здатен надавати майнову допомогу повнолітньому сину, відповідач, в свою чергу надав докази, що здійснює догляд за хворою матір'ю, внаслідок чого, з 03.08.2015 року, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Корабельного р-ну м. Херсон, отримує допомогу за догляд за особою похилого віку, що складає за 2016 рік - 256,79 грн., за півріччя 2017 року 160,70 грн., а з січня 2016 року отримує допомогу малозабезпеченим сім'ям, що складає за 2016 рік - 2718,82 грн. за півріччя 2017 року 1538,46 грн. Зазначені обставини унеможливлюють влаштування на роботу, ніяких інших прибутків та доходів не має, і іншого позивачем не доведено.

З матеріалів справи вбачається, що з 02 травня 1995 року ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, від якого у них є син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/. 24 листопада 2005 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.5/, син проживає разом з матір'ю /а.с.7/.

Згідно довідки №217, виданої деканом факультету судноводіння Херсонської державної морської академії від 07 квітня 2017 року ОСОБА_5 є курантом ІІІ курсу денної форми навчання Херсонської державної морської академії ІV рівня акредитації, за державним замовленням, зарахований наказом №682-с від 11 серпня 2014 року, термін закінчення навчання - липень 2018 року /а.с.8/

З довідки №01-31/749, виданої першим проректором Херсонської державної морської академії від 10 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року отримав стипендію у розмірі 3127,04 грн./а.с.9/

Позивачка по справі працює в ХНТУ на посаді інспектора, за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року отримала заробітну плату у розмірі 14895,36 грн / а.с.10/.

Також, позивачка працює у Херсонській державній морській академії на посаді викладача математики за сумісництвом, за період роботи з листопада 2016 року по березень 2017 року отримала заробітну плату у розмірі 6367,41 грн./а.с.11/.

ОСОБА_4 не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Корабельного району, з 03.08.2015 року по 05.05.2027 року йому призначено допомогу на догляд за особою похилого віку на ОСОБА_6, 1930 року народження /а.с.53/, за період з січня 2016 року по липень 2017 року отримав державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 4257,28 грн., яка за червень 2017 року становить - 265,23 грн./а.с.56/.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, розглядаючи позови про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, суди мають встановити декілька юридичних фактів, зокрема: чи є дитина повнолітньою, чи продовжує вона навчатись, чи потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, та чиє у відповідача матеріальна можливість таку допомогу надавати.

Стягаючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував при вирішенні спору фінансове становище відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом з'ясована відсутність у нього матеріальної можливості надавати допомогу на період навчання повнолітнього сина, зокрема: відповідач не працює, здійснює догляд за матір'ю, яка його потребує, є малозабезпеченою особою.

Окрім того, матеріали справи свідчать про отримання повнолітньою дитиною стипендії, позивачкою визнається, що наразі син перебуває у рейсі, де отримує незначну платню.

Таким чином, висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Г.В.Семиженко