У Х В А Л А

29 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 6 липня 2016 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Луцькводоканал» про визнання дій неправомірними та скасування припису,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року, залишеним без змін Апеляційним судом Волинської області від 6 липня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційним судом Волинської області від 6 липня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2017 року від ОСОБА_4 надійшла до Верховного Суду України заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 6 липня 2016 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року з передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 382, 383 Цивільного кодексу України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2012 року та постанову Вищого господарського суду України від 19 квітня 2017 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального та процесуального права.

Крім того, заявниця у заяві посилається як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та порушення норм процесуального права на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2012 року, однак копії цього судового рішення до заяви не додає, а тому вказане судове рішення суду касаційної інстанції не може бути враховано при розгляді її заяви про перегляд судових рішень.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, слід відмовити, а з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 355 цього Кодексу, заява підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, встановивши, що при видачі відповідачем 25 червня 2015 року позивачці припису, будь-які цивільні права позивачки відповідачем не порушувались та враховуючи, що зазначений припис не передбачає застосування до позивачки будь-яких санкцій, а спрямований на усунення перешкод, які здійснювались позивачкою іншим споживачам в користуванні системою водопостачання та водовідведення, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Разом з тим, надана для порівняння постанова Вищого господарського суду України від 19 квітня 2017 року в справі про стягнення заборгованості за водопостачання не може бути підтвердженням неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направив справу на новий розгляд з підстав порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2012 року в справі про скасування рішень міської ради, суд касаційної інстанції відкрив провадження у справі на підставі статті 328 ЦПК України, що не свідчить про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з вимогою пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України.

Що стосується поданої ОСОБА_4 заяви з підстави пункту 2 частини 1 статті 355 ЦПК України неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, то колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України виходить з такого.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, якою касаційну скаргу заявниці відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін у зв'язку з відсутністю порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні судами рішень.

З огляду на викладене заява ОСОБА_4 із зазначеної вище підстави не підлягає прийняттю до провадження Верховного Суду України для перегляду в порядку глави 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню, оскільки зазначена ухвала не відноситься до судових рішень, які можуть бути переглянуті з підстав неоднакового застосування норм процесуального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 6 липня 2016 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Луцькводоканал» про визнання дій неправомірними та скасування припису за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 6 липня 2016 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк