Справа № 204/5012/16-ц
Провадження № 2/204/134/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, ким просив поновити йому строк для звернення до суду з даним позовом та ухвалити рішення, яким виключити відомості про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказав, що 05 березня 1994 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб. У зв'язку з тим, що їхнє подружнє життя не склалося за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. згідно із вказаними свідоцтвами про народження він був записаний батьком дітей. На момент народження дітей та здійснення актових записів в книгах громадського стану про народження він був впевнений, що дійсно є їхнім біологічним батьком і жодних сумнівів, щодо даного твердження він не мав, оскільки був впевнений у вірності своєї дружини, не зважаючи на той факт, що наші відносини на деякий час переривалися. У 1997 році з січня по травень місяць вони з відповідачкою не жили як подружжя. Між ними тривали постійні сварки, більшість часу з цього періоду вони проживали окремо, він з матір'ю, а відповідачка у його квартирі. Та незважаючи на це, між ними час від часу були інтимні стосунки, тому згодом, після того, коли їхні з дружиною відносини знову налагодилися у травні 1997 року, дружина його повідомила про свою вагітність. Будь-яких підозр з цього приводу чи є він батьком їхньої доньки ОСОБА_3 у нього не виникало. З травня 1997 року їхні з відповідачкою відносини знову налагодилися і він вважав. що між ними було знову усе як раніше. Він був впевнений, що виховує своїх дітей і докладав до цього усі свої зусилля. У 2006 році на час, коли була зачата його найменша донька, він не мав постійної роботи. Для того, щоб утримувати сім'ю. йому приходилося часто їздити на заробітки. Так, у серпні-листопаді 2006 року він їздив до Автономної Республіки Крим та по Україні збирати врожай соняшнику і кукурудзи. Приїжджав додому один раз у місяць. Про вагітність дружини дізнався у січні 2007 року. Оскільки він був впевнений, що їхня вірність один одному взаємна, то знову ж таки прийняв їхню доньку ОСОБА_5 за свою. 10 червня 2013 року він від своєї дружини дізнався про те, що його донька ОСОБА_3 не є його дитиною. Після чого він відразу ж звернувся з позовною заявою до відповідачки про оспорювання батьківства та виключення записів про батька з актових записів про народження дітей. В ході розгляду справи судом за його клопотання була призначена і проведена судово-медична молеклярно-генетична експертиза, відповідно до висновків якої він не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої ОСОБА_2 Тобто, батьківство ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 виключається. Також встановлено, що він може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, народженої ОСОБА_2 ухвалою Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська від 24 липня 2014 року провадження у справі в частині його позовних вимог про виключення відомостей про батьківство щодо доньки ОСОБА_5. 19 липня 2007 року було закрито, у зв'язку з його відмовою від позовних вимог у цій частині. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року його позовні вимоги були задоволені частково. Виключено ОСОБА_1, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за 3 277 від 11 травня 1998 року проведеного відділом реєстрації актів громадського стану виконкому красно гвардійської районної ради м. Дніпропетровська. ухвалою Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська від 09 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення красно гвардійського районного суду м. дніпропетровська від 01 серпня 2014 року залишено без задоволення. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не погодилась з рішенням суду першої інстанції, вона оскаржувала його у апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська від 01 серпня 2014 року в частині досягнення судового збору у розмірі 128 грн. 89 коп. скасоване. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Відповідачка дане рішення оскаржила в касаційному порядку і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Красногвардійськогот районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року скасовані та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування судового рішення послугувало те, що оскільки дитина народилася до 01 січня 2004 року, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми КпШС України, а саме ст. 56 КпШС України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2015 року цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Тітовою І.В., але в подальшому ухвалою Красногвардійськогь районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року його позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2016 року ухвала суду залишена без змін. Тобто річний строк звернення з повторним позовом до суду у нього виник з 11 січня 2016 року а звернувся він до суду 02 серпня 2016 року, тому ним не було пропущено строки звернення до суду передбачені ст. 56 КпШС України.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява з проханням провести судовий розгляд без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення рішення при заочному розгляді не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. 28 серпня 2017 року надала письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначила, що коли вона була вагітна та виношувала доньку ОСОБА_3, вона повідомила позивача, що він не є її біологічним батьком, оскільки вона завагітніла від іншого чоловіка під час короткострокового припинення подружніх стосунків з позивачем. Позивач нормально до цього віднісся, оскільки вони прагнули зберегти родину. Позивач в подальшому ніколи не заперечував свого батьківства щодо дитини і приймав її як свою рідну, наголошував, що буде виховувати доньку ОСОБА_3 не залежно від відсутності кровного споріднення. Він обіцяв стати їй справжнім батьком. Серед рідних, знайомих та друзів він завжди представляв її як свою доньку і ніколи не йшла мова про оспорювання батьківства. Ніколи ця тема підіймалась на святах у вузькому колі їхньої сім'ї і про дані обставини знають їхні друзі. Оскільки після розірвання шлюбу вона не мала постійного доходу і утримувати самотужки трьох неповнолітніх дітей стало важко, вона звернулася до суду з вимогою про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. 24 листопада 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з позивача аліменти. Рішенням Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська від 21 грудня 2012 року збільшено розмір аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку. Позивач постійно чинив перешкоди у проживанні у будинку та штучно створив їй несприятливі умови для проживання, аби вона висилилася із приміщення де постійно проживала. Позивач постійно погрожував їй фізичною розправою, відключав електрику та не сплачував за газопостачання аби він був відключений. Бив шибки. Кидав каміння та сміття у каналізаційну яму. Такі дії позивача привели до того, що одного разу він просто напав на неї в завдав тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим Красногвардійським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було відкрито і розслідувалось кримінальне провадження за ст. 125 КК України. Позивач відмовився виконувати рішення суду про стягнення аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів і державний виконавець звернувся з поданням до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де було відкрито і розслідувалось кримінальне провадження за ст. 164 КК України. В ході останніх сварок він її повідомив, що буде оскаржувати батьківство щодо всіх своїх дітей з метою ухилення від спати аліментів. На сьогоднішній день позивач з дітьми не спілкується і навіть не вітається і взагалі не цікавиться їхнім життям. Такі події мали місце у 2011 році про що сам позивач наголошував у судових засіданнях під час розгляду справи Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за його позовом до неї про оспорювання батьківства. Крім того, позивач досить давно знав, що не є біологічним батьком дочки ОСОБА_6, тому ці обставини не потребують доказуванню. Просить застосувати позовну давність до вимоги позивача про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження ОСОБА_3 та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1994 року (а.с.25), який був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року, яке набрало чинності 29 березня 2011 року (а.с. 26).

Від даного шлюбу у них є троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.18-21).

Позивач заперечує своє батьківство у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тому, за клопотанням позивача була призначена судово-генетична експертиза. За результатами проведеної судово-генетичної експертизи експертом Бюро судової медичної експертизи управління охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації Івашиною О.Х. був складений Висновок № 7 від 17 січня 2014 року, згідно з яким встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. Тобто, батьківство громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виключається (а.с.15-18).

В силу п. 1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року і за загальними правилами застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за загальними правилами дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України.

Оскільки дитина ОСОБА_3 батьківство щодо якої оспорюється, народилася до 01 січня 2004 року, до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми КпШС України.

Відповідно до ч.1 ст. 56 КпШС України, особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років.

У судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про те, що йому стало відомо від відповідачки ОСОБА_2 про те, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час сварки перед розірванням шлюбу у 2011 році та під час судового засідання про стягнення неустойки по аліментам, але ж остаточно впевнився про те, що він не є батьком дитини лише після проведення судово-генетичної експертизи у січня 2014 року.

Факт того, що позивач ОСОБА_1 до 2011 року не знав, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується винесеним 24 листопада 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська судовим наказом щодо стягнення аліментів відносно доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який набрав чинності 11 лютого 2011 року та не оскаржувався позивачем.

Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі № 419/8732/12 було збільшено розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімум дитини відповідного віку до 1/6 частини, що стягаються за наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2010 року з ОСОБА_1 на утримання його дітей, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання його дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину окремо щомісяця, але не менш ніж 30 % (відсотків) від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дітей - ОСОБА_2, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей, а виконавчий лист, виданий за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року відкликати після набрання рішення законної сили. Вказане рішення суду набрало законної сили 03 січня 2013 року Згідно вказаного рішення суду, на старшу дочку припинено стягнення аліментів у зв'язку з її повноліттям. Рішенням Красногвардійського районнього суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року по справі № 419/8740/12 було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання його повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що навчається на 2-у курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровському коледжу технологій та дизайну» у розмірі 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 19 листопада 2012 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до 17 листопада 2017 року, в особі матері ОСОБА_2, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду набрало законної сили 08 січня 2013 року. На підставі вищевказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року по справі № 419/8740/12, судом 08 січня 2013 року був виданий виконавчий лист № 419/8740 Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментам за вищевказаними виконавчими листами № 419/8732 та № 419/8740, виданими Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, з урахуванням непогашеної заборгованості по судовому наказу № 2н-2557, виданому 24.11.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, наданих державними виконавцями Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - загальна заборгованість ОСОБА_1 по аліментам складає 35175,04 грн. Судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 20120 грн. 67 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 20364 грн. 27 коп. Дане рішення позивачем не оскаржувалося и набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає, що оскільки позивачем при розгляді вищезазначених справ про стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки не оскаржувалося батьківство щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, то йому й не було відомо про даний факт. А достовірно позивачу ОСОБА_1 про факт того, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стало відомо тільки після проведення у січні 2014 року судово-біологічної експертизи.

Що стосується річного строку позовної давності то слід зазначити наступне.

17 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення записів про батька дитини з актових записів про народження.

Рішенням Красногвардійського районного суду від 01 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Виключено запис про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська за № 277 від 11 травня 1998 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, рішення Красногвардійського районного суду м. дніпропетровська від 01 серпня 2014 року в частині достягнення судового збору у розмірі 128 грн. 89 коп. скасовано. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 22 липня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 року скасовані та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року залишена без змін.

З позовною заявою про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_1 звернувся до суду 02 серпня 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Частиною 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки позовна давність для пред'явлення позивачем позову про виключення відомостей про батька була перервана, а з часу коли дана позовна заява була залишена без розгляду, тобто 15 жовтня 2015 року до дня звернення позивачем до суду з даним позовом - 02 серпня 2016 року не минув річний термін, то позивачем ОСОБА_1 не було пропущено строк звернення до суду з даним позовом відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 КпШС України.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши усі докази по справі суд вважає необхідним виключити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56 КпШС України, ст. ст. 253, 256, 260, 264 ЦК України, Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини- задовольнити.

Виключити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська