Провадження № 2/201/3337/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого - судді Трещова В.В., при секретарі Бережній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2017р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.01.2002р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, актовий запис № 42, у зв'язку з чим своє прізвище Котелевець змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_2. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, 07.05.2007р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, спору про поділ спільного майна немає. Між сторонами досягнуто згоди, відносно до якої донька залишається проживати з матірю. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не погоджується, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем (а.с. № 2 - 3).

У наданій суду заяві від 14.12.2017р. позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, винести рішення в судовому засіданні за її відсутності, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала (а.с. № 35).

Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення судом, підтвердив той факт, що сімейне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, втрату почуттів. Відповідач з позивачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строку на примирення просив не надавати, вважає, що збереження родини є неможливим. Справу просив розглянути за його відсутності, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав (а.с. № 36).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 26.01.2002р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, актовий запис № 42, у зв'язку з чим своє прізвище Котелевець змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 26).

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, 07.05.2007р.н. (а.с. 27).

Дитина проживає разом з матірю, даний факт відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин.

Відповідач в поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, строку на примирення просив не надавати, вважає, що сімейні відносини зберегти неможливо.

Зясувавши позицію сторін та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. №4).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 61, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 січня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 42 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишити «Крилова».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Трещов