Провадження № 2/243/378/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
21 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Кузнецова Р.В.,
при секретареві Малиновській І.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Львівської області, ОСОБА_5 управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_6 сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, -
19 грудня 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_4 до прокуратури Львівської області, ОСОБА_5 управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_6 сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 5 лютого 2011 року він придбав за договором купівлі-продажу у власність автомобіль (реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску, марки МАN, модель L 2000, вантажного типу, номер шасі WMAL20S905G127061, обєм двигуна 4680, білого кольору).
5 травня 2011 року позивачем було зареєстровано вищезазначений автомобіль у ВРЕР №2 м. Донецьк при УДАЇ ГУ МВС України в Донецькій області, в результаті чого на автомобіль було закріплено державні номерні знаки АН 2720 СР та після здійснення перевірок по наявним в ДАІ МВС базам даних позивачеві було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 679922.
В результаті винесення вищевказаної постанови, 29 червня 2011 року заступником начальника УДАЇ МВС України ОСОБА_8, було внесено відомості про арешт та заборону відчуження автомобілю марки MAN, модель L 2000 реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061 якій належить мені на праві власності до державної бази реєстрації транспортних засобів.
Також, вищезазначений транспортний засіб, з моменту першої реєстрації на території України до 05 лютого 2011 року - дати коли позивач придбав даний автомобіль у громадянина ОСОБА_9, підлягав перереєстрації чотири рази, тобто, позивач є п'ятим власником данного автомобіля, та в жодному випадку при перереєстрації будь яких ускладнень не виникало.
Позивач у законний спосіб набув право власності на спірний автомобіль, який зареєстрований у встановлений законодавством спосіб з оформленням всіх необхідних документів та проходженням всіх необхідних процедур реєстрації та відповідно він є його законним власником.
Спірний автомобіль не визнаний речовим доказом у кримінальній справі. Накладений арешт на належний позивачеві автомобіль порушує його права як власника, оскільки не дає можливості розпорядитись вказаним транспортним засобом.
У вищезазначеній кримінальній справі позивач не був підозрюваним чи обвинуваченим, відтак, накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом.
З метою зняття арешту позивач звертався до Національної поліції у Львівській області та отримав відповідь за № д-19/38-102-16р, де йому було повідомлено про можливість зняття заборони на проведення реєстраційних операцій та при цьому роз'яснено, що він, як законний набувач транспортного засобу має право звернутися до місцевого суду з позовом що зняття заборони на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу. В рамках розслідування даного кримінального провадження жодних інших арештів чи заборон на проведення реєстраційних операцій на спірне авто не накладалось. Даний автомобіль не є та не визнавався речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні. На даний час органом досудового розслідування в межах кримінального провадження не визначено процесуальне положення позивача як сторони чи учасника кримінального провадження.
В даному випадку не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбане у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки MAN, позивачем у власність набуто правомірно.
У звязку із наведеним, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким зняти накладені постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_7 від 23 травня 2011 року у кримінальному провадженні № 181-0311 арешт та заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) з транспортного засобу марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4, та зобовязати ОСОБА_6 сервісний центр МВС України у Донецькій області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску який належить на праві власності ОСОБА_4
Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності.
Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг б/н від 24 листопада 2016 року (а.с. 7), у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні наведеним в позові.
Представник відповідача прокуратури Львівської області прокурор Словянської місцевої прокуратури, з позовними вимогами не погодився та просив провадження у справі закрити, пояснення надав аналогічні наведеним в письмовому клопотанні відповідача, в якому зазначено, що власник має право на захист свого порушеного права, однак в порядку визначеному чинним процесуальним законодавством. Так, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів в порядку, передбаченому ст.ст.174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Представник відповідача ОСОБА_6 сервісного центру МВС в Донецькій області ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 31/5-308 від 25 січня 2017 року (а.с. 90), у судовому засіданні пояснення надав аналогічні викладеним у письмових запереченнях ОСОБА_6 центру МВС в Донецькій області, в яких зазначено, що позивачем заявлені вимоги про: звільнення з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб, накладений постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_7 від 23 травня 2011 року у кримінальному провадженні №181-0311; зобов'язання РСЦ МВС в Донецькій області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб, накладений постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_7 від 23 травня 2011 року у кримінальному провадженні №181-0311. Відповідно до статті 15 ЦПК України, якою регламентовано компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до статті 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. У той же час відповідно до положень статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Статтею 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. ОСОБА_4 не звертався до РСЦ МВС в Донецькій області, а відповідно у нього відсутнє право на звернення до суду. Відповідно, звертатися з вимогами до ОСОБА_6 сервісного центру МВС в Донецькій області, який є субєктом владних повноважень, у порядку цивільного провадження не є можливим. Пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України встановлено: якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суд своєю ухвалою закриває провадження у справі. Керуючись п. 1 ст. 205 ЦПК України, відповідач просив суд закрити провадження у даній цивільній справі в частині зобовязання ОСОБА_6 сервісного центру МВС України у Донецькій області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску який належить на праві власності ОСОБА_4
Представник відповідача ОСОБА_5 управління Національної поліції у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України, . Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Представник відповідача ГУ НП у Львівській області, будучи повідомленим у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.13 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1, власником транспортного засобу марки MAN, модель L 2000, номер шасі (кузова, рами) WMAL20S905G127061, 1999 року випуску, білого кольору є ОСОБА_4 (а.с. 18).
Згідно із постановою про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 23 травня 2011 року, старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10, за наслідками розгляду матеріалів кримінальної справи № 181-0311, було встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідується кримінальна справа №181-0311, порушена щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАЇ ГУ МВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 3, 365 ч. 1 КК України, та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358КК України.
В ході досудового слідства у справі встановлено, що у період 2008-2010 років, у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАЇ ГУМВС України у Львівській області, проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не сплачено податок з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн., чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.
Керуючись ст. 130 КПК У країни, слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 було накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), до вирішення питання у справі, зокрема щодо транспортного засобу - марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску (а.с.13-15).
Згідно із повідомленням Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області № Р-19/38/02-16-р від 16 вересня 2016 року, під час досудового слідства у кримінальній справі № 181-0311 постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 від 23 травня 2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) в РЕП ДАІ відносно автомобіля марки «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061.
Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу накладена у звязку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ ДАЇ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», не сплачено відповідного податку.
Зняття заборони на проведення реєстраційних операцій з вищевказаним автомобілем можливе лише у випадку сплати відповідної суми податку з власників транспортних засобів.
Розяснено, що заборона накладена відповідно до вимог чинного на той час законодавства України.
В рамках розслідування даного кримінального провадження, жодних інших арештів чи заборон на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на автомобіль марки «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061 - не накладалось.
Автомобіль «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061- не є та не визнавався речовим доказом у вище вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 76 та 81 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як розяснено в п.п.1,19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 19, 20 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 264 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, на які посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовувались вимоги) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК).
Отже, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні, порушення свого права власності позивач пов'язує з винесенням постанови посадовою особою СВ Прокуратури Львівської області від 23 травня 2011 року.
В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску при першій реєстрації на території України, який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, та перебуває в користуванні ОСОБА_11, був зареєстрований без належної сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, в наслідок чого до місцевого бюджету не сплачено податок з власника транспортного засобу, чого не заперечують позивач та його представник та що підтверджується постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_7 від 23 травня 2011 року, винесеній в кримінальній справі № 181-0311 за ознаками кримінальних злочинів передбачених ст. 190, 364, 358 КК України, та повідомленням Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області № Р-19/38/02-16-р від 16 вересня 2016 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що не є учасником кримінального провадження, автомобіль не визнавався речовим доказом, в діях ОСОБА_11 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі транспортного засобу, майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації даного транспортного засобу, проведені всі інші передбачені законом платежі, тобто автомобіль у власність набуто правомірно, право власності позивача на транспортний засіб не оспорюється, підставою винесеної слідчим заборони є - неправомірні дії невстановлених осіб, які мали місце при первинній реєстрації належного позивачу транспортного засобу на території Львівської області, наявність заборони на проведення реєстраційних операцій щодо автомобіля, належного позивачу, обмежує його право власності, а отже підлягає захисту та відновленню.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, наведеним в постанові від 22 жовтня 2013 року, усі ТЗ, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством.
Здійснюючи державну реєстрацію ТЗ, увезених із-за кордону, органи ДАІ МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів.
При цьому наявність документів про внесення зазначених платежів є обовязковою умовою реєстрації таких ТЗ в органах ДАІ.
У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи ДАІ відмовляють у реєстрації ТЗ, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до пункту 8 Правил, скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля особа, що придбала за кордоном та ввезла в Україну цей транспортний засіб, чи інша особа, яка набула право власності на нього в подальшому.
Якщо ТЗ знімається з обліку і при цьому виявляється, що він був зареєстрований в підрозділі ДАІ за фіктивними чи підробленими документами, зокрема документами про сплату мита, працівники підрозділу ДАІ відповідно до пункту 41 Правил знімають незаконно зареєстрований ТЗ з обліку з внесенням відмітки про це до свідоцтва про реєстрацію та вилученням номерних знаків і передають усі матеріали до відповідних органів внутрішніх справ для подальшого проведення розслідування, а ксерокопії підроблених митних документів з відповідним поясненням надсилаються до митного органу, у зоні діяльності якого постійно або тимчасово проживає особа, за якою було зареєстровано ТЗ.
Виходячи з аналізу зазначених вище норм права, та наведеного правового висновку Верховного Суду України, викладеним в постанові від 22 жовтня 2013 року, суд вважає, що постанова про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 23 травня 2011 року, винесена старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області, молодшим радником юстиції ОСОБА_10 в межах його повноважень та у спосіб, передбачений, чинним на той час, кримінально-процесуальним законодавством.
Суду позивачем не надано доказів оскарження дій слідчого про відмову в скасуванні накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортного засобу: автомобіля марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску.
В враховуючи наявність діючої постанови слідчого в межах кримінальної справи про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) щодо транспортного засобу автомобіля марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску, з урахуванням обставин, викладених у повідомленні Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області № Р-19/38/02-16-р від 16 вересня 2016 року, неможливість втручання в цивільному судочинстві у кримінальне провадження щодо звільнення майна з - під арешту за даних обставин, а також того, що відповідачі: прокуратура Львівської області та регіональний сервісний центр МВС України в Херсонській області не є особами, в інтересах яких накладена заборона на проведення реєстраційних операцій, суд вважає, що відсутні підстави задовольняти позовні вимоги про звільнення з - під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій.
Крім того, суд звертає увагу на невідповідність між позовними вимогами та змістом постанови слідчого, якою не накладався арешт на майно позивача. Арешт на майно позивача накладено не було, ОСОБА_12 продовжує вільно володіти та користуватися, з обмеженням права зняття з реєстрації транспортного засобу. Однак такі обмеження не визнані у передбаченому законом порядку незаконними чи протиправними.
Також, слід зазначити, що ОСОБА_6 сервісний центр МВС в Донецькій області, у своїй діяльності керується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 ( 1371-2009-п ). Згідно із Порядком, накладення чи зняття арешту з транспортних засобів не відноситься до компетенції даного органу, а отже він не може приймати рішення щодо скасування накладених органами слідства обмежень.
Таким чином, встановивши, що доводи позивача щодо звільнення майна з-під арешту, зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, зобовязання скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій не ґрунтуються на спростуванні рішення слідчого, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_12 слід відмовити у повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, ЦК України,Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМ України від 07.09.1998 року № 1388 (з усіма змінами та доповненнями), Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 4, 12, 81, 258, 259, 263,264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до прокуратури Львівської області, ОСОБА_5 управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_6 сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій відмовити.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_13