Номер провадження: 22-ц/785/4130/17
Номер справи місцевого суду: 522/4762/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Лопотані В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року, -

встановила:

10 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом який в подальшому було уточнекно до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію, наступну інформацію, що містилась в програмі автора ОСОБА_3 «Не подарок. ОСОБА_2», яка трансльована ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» та розміщена на сайті https://www.youtube.com/watch?v=ozsiEYdY-2Q.

Позивач просив зобовязати ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію в ефірі телеканалу «Медіа-Інформ» та на сайті https://www.youtube.com/watch?v=ozsiEYdY-2Q у спосіб, ідентичний її поширенню, та стягнути солідарно з ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» та ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Посилаючись на те, що розповсюджена інформація є недостовірною і негативною, викликає у телеглядачів хибну думку, що позивач вчиняв кримінальні злочини та не додержується загальновизнаних норм співжиття, формує його негативний образ як людини, посадової особи, кандидата в депутати Одеської міської ради,дискредитує позивача в очах громадськості, просив визнати вказані відомості такими, що не відповідають дійсності, порочать честь та гідність позивача та зобовязатиТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» і ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію шляхом поширення тексту спростування та стягнути моральну шкоду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у поному обсязі, посилаючись на порпушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що дані, про спростування яких ставить питання позивачка, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту, бо як оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, районний суд ретельно її перевірив, на підставі наданих доказів визначив характер такої інформації та зясував, що вона є не фактичним твердженням, а оціночним судженням.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у випадку, якщо субєктивна думка висловлена відповідачем у брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка ОСОБА_2 як кандидат у депутати Одеської міської ради в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 59, є політичним діячем та публічною особою, яка відіграє певну роль у суспільному житті м. Одеси, тому згідно з положенням абз. 6 п. 3 рішення Конституційного Суду України в справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 межа допустимої інформації щодо неї є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи й вона неминуче відкривається для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинна це усвідомлювати.

Поширена 4 березня 2015 року відповідачами в програмі «Не подарок. ОСОБА_2» інформація, а саме: «Кандидат в депутати міської ради ОСОБА_2 людина, для котрої є одна істина війна війною, а мільйони хочеться по старому по розкладу», «ОСОБА_2 в повній мірі приміряла на себе публічність посадовця міського розливу», «Директором рекламного агентства «Сіті» числиться ОСОБА_5, який за сумісництвом є громадянином, який проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: вул. Новосельського, 69/71 в квартирі, яка за оцінкою ріелтерів коштує близько чверті мільйона доларів», «ОСОБА_2 за три роки каденції ОСОБА_6 так і не покинула керівні кабінети. Посунув її тільки мер нинішній ОСОБА_7», «Рекламні площини в місті Одесі досі ніхто не зміг порахувати, в тому числі завдяки заслугам пані ОСОБА_2», «Ставши начальником управління зовнішньої реклами ОСОБА_2, будучи сама бізнесменом в цій сфері, та ще й з високими київськими покровителями, стала якщо не монополістом, то напевно найпотужнішім гравцем на ринку зовнішньої реклами Одеси», «ОСОБА_2 придумала якийсь план і знищила конструкції конкурентів, адже вони в цей план не потрапляли, залишивши, природно, свої конструкції. Через деякий час, на тих місцях де було щось старе, але не своє зявилося своє, але не старе, а дуже навіть новеньке. Таким нехитрим чином імперія ОСОБА_2 імперія її бізнесу по сумісництву головного чиновника в цій сфері досягла неймовірних розмірів», «У період з 2010 по 2013 роки рішеннями виконкому різним фірмам бізнес-леді виділялось місце під установку конструкцій», «За каденції ОСОБА_2 з конкурентів продовжувалась стягуватися «мзда», «За оцінками різних і компетентних людей, приблизно половини отриманих від реклами грошових коштів осідало в кишенях самої пані чиновника бізнес-леді, а інша частина повинна була йти в мерію, київським покровителям, ще комусь», «Київські бізнесмени від ОСОБА_8 відхрестилися. ОСОБА_7 її з посади керівника відділу, який відав рекламою відсторонив. Були заведені кримінальні справи, частина з яких погашені, але мінімум одне з них знаходиться у кримінальному провадженні. І що робить ця людина зараз? Правильно. Хоче пролізти в депутати. Бажає», «З такими журналістами як ОСОБА_3, пані ОСОБА_2 не хоче зустрічатися, що розцінюється як боягузтво, відсутність аргументів та те, що «ця дама по завіренню тих, хто з нею спілкувався, працював, співпрацював або стикався, не в змозі протриматися ненормативної лексики і десяти хвилин», «Побажання жителям Київського району, щоб їм у день виборів 8 березня 2015 року «не наставили рогачко», є висловлюваннями, які містять переконання і критичну оцінку певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повністю і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_9 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_10 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13