Справа № 212/3199/2012 Провадження № 22-ц/772/2688/2017Головуючий в суді першої інстанції Дернова В.В.
Категорія 59Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді Голота Л.О.

суддів: Зайцева А.Ю., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря Топольська В.О.,

та з участю : представника державної виконавчої служби Бондар Н.С.

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали подання заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Бондар Надії Сергіївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.02.2012 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року заступник начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Бондар Н.С. звернулася у суд із поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Ленінському ВДВС ВМУЮ перебуває виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.2011 року № 2-6646/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/3951/5/14639 від 26.04.2008 року в сумі 99150 грн., 1115 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 100265 грн.

01.02.2011 року відкрито виконавче провадження № 24072995, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та надано добровільний термін для виконання до 07.02.2011 року. Копії постанови направлено сторонам, однак боржник в добровільний термін рішення суду не виконав.

Згідно відповідей за боржником зареєстровано тільки автомобіль, на який накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження та який перебуває в розшуку з 18.10.2011 року.

15.06.2011 року здійснено вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника з метою опису майна боржника. Однак, вчинити виконавчі дії не вдалося, оскільки до будинку не впустили, мотивуючи тим, що право власності на квартиру належить батькам боржника.

Станом на 14.02.2012 року боржник на виклики державного виконавця не з'явився та не вжив ніяких заходів, які б свідчили про намір виконати рішення суду.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання рішення суду, заступник начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Бондар Н.С. просила тимчасово обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.02.2012 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань за рішеннями суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

У справі встановлено, що на виконанні у Ленінському ВДВС ВМУЮ перебуває виконавчий лист Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.01.2011 року № 2-6646/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором № 014/3951/5/14639 від 26.04.2008 року в сумі 99150 грн., 1115 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 100265 грн.

01.02.2011 року відкрито виконавче провадження № 24072995, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та надано добровільний термін для виконання до 07.02.2011 року. Копії постанови направлено сторонам, однак боржник в добровільний термін рішення суду не виконав.

Згідно відповідей за боржником зареєстровано тільки автомобіль, на який накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження та який перебуває в розшуку з 18.10.2011 року.

15.06.2011 року здійснено вихід державного виконавця за місцем реєстрації боржника з метою опису майна боржника. Однак, вчинити виконавці дії не вдалося, оскільки до будинку не впустили, мотивуючи тим, що право власності на квартиру належить батькам боржника.

Станом на 14.02.2012 року боржник на виклики державного виконавця не з'явився та не вжив ніяких заходів, які б свідчили про намір виконати рішення суду.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у особи - боржника ОСОБА_3 невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями, є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент звернення із поданням у суд, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно із п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на момент звернення із поданням у суд, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду подання, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Висновок суду першої інстанції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з тих підстав, що він ухиляється від виконання рішення суду, судова колегія вважає передчасним та зробленим без дослідження усіх обставин справи, адже застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз'яснено, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377 1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судова колегія зазначає, що позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, викладена також у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Як убачається із матеріалів справи, у ній відсутні докази того, що боржника було повідомлено належним чином відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» про відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій.

Окрім цього, судом залишено поза увагою те, що направлене до суду подання в своїх додатках містить лише копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Таким чином, вирішуючи подання у відсутності державного виконавця, та задовольняючи його суд дійшов передчасного висновку про доведеність державним виконавцем факту умисного ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Із матеріалів справи слідує, що судом не оглядалися також матеріали виконавчого провадження № 24072995.

З огляду на наведене, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не перевірено наявність підстав для задоволення подання, можливість його застосування з урахуванням усіх обставин встановлених судом, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про задоволення подання без відповідного обґрунтування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Ураховуючи викладене, оскільки під час розгляду подання судом першої інстанції допущено порушення порядку його розгляду, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а вирішення питання необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.02.2012 року скасувати.

Матеріали подання заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Бондар Надії Сергіївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис А. Ю. Зайцев

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота