Провадження номер 2/741/603/17
Єдиний унікальний номер 741/1527/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. 05 грудня 2017 року позивач подала до суду заяву, у якій уточнила свої позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування та на 1/2 частини житлового будинку як власником частини майна у спільній власності подружжя. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 07 листопада 2001 року вони з чоловіком ОСОБА_5 придбали житловий будинок по вул. Сагайдачного (колишня назва Жукова), 13, у м. Носівка, на момент купівлі будинку процент готовності будинку становив 38%. Договір купівлі-продажу оформлено на ОСОБА_5 Подружжя разом добудувало вказаний будинок до 100% готовності, але ні позивач, ні її чоловік не зареєстрували право власності на нього. Житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, адже він був придбаний та добудований позивачем та її чоловіком під час шлюбу. 18 лютого 2006 року чоловік позивача ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із 1/2 частини житлового будинку, розташованого в м. Носівка Чернігівської області, вул. Сагайдачного (колишня назва Жукова), 13. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Спадщину вона прийняла, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на будинок, а також у звязку з тим, що померлий офіційно не зареєстрував своє право власності на будинок. Також позивач зверталася до ЦНАП ОСОБА_4 РДА з метою реєстрації свого права власності на частку будинку як власником майна у спільному майні подружжя, але отримала відмову, оскільки ЦНАП ОСОБА_4 РДА не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно у спільному майні подружжя. Саме тому ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 та на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку як власником частини майна у спільній власності подружжя.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2001 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 незакінчений будівництвом жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Носівка Чернігівської області по вул. Жукова (нова назва Сагайдачного), 13, процент готовності будинку становить 38 процентів, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу ОСОБА_7 № 1888 від (а. с. 8).

З 16 травня 1981 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 6).

У судовому засіданні встановлено, що будинок був добудований подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3, будівництво завершено і становить 100% готовності, що вбачається із копії довідки про технічний стан нерухомого майна КП «ОСОБА_4 БТІ» ОСОБА_4 районної ради №128 від 25 травня 2017 року (а. с. 14).

Однак після добудови будинок не було зареєстровано в КП «ОСОБА_4 БТІ», що підтверджується копією довідки КП «ОСОБА_4 БТІ» ОСОБА_4 районної ради про наявність житла №22 від 08 лютого 2017 року (а. с. 9).

Згідно зі ст. 22 КЗпШС України, який діяв на момент придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, будинок по вул. Сагайдачного, 13, м. Носівка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5

18 лютого 2006 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 №790/2006 (а. с. 38-67) убачається, що заповіту останній не складав, а спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 6). А, отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи також убачається, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, отримала свідоцтва про право на спадщину на квартиру в м. Київ, грошові внески. Діти спадкодавця подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку після померлого ОСОБА_5 у звязку з тим, що вказаний будинок на праві власності не зареєстрований, у договорі купівлі-продажу житлового будинку вказано, що готовність будинку становить 38%, а в довідці КП «ОСОБА_4 БТІ» вказаний будинок має 100% готовності, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Десятої київської ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 вересня 2017 року (а. с. 15).

Також у судовому засіданні встановлено, що представник позивача звертався до Центру надання адміністративних послуг ОСОБА_4 РДА з метою реєстрації права власності на 1/2 частини спірного житлового будинку за позивачем як власником у спільному майні подружжя. Однак керівник ЦНАП ОСОБА_4 РДА відмовила в реєстрації права власності у звязку з тим, що ЦНАП ОСОБА_4 РДА не налічений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, що підтверджується копією повідомлення ЦНАП ОСОБА_4 РДА №53/13-18 від 05 грудня 2017 року (а. с. 73).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріали цивільної справи підтверджують, що на будинок № 13 по вул. Сагайдачного в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 11-13).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість вищевказаного будинку станом на 03.08.2017 складає 90462,00 грн. (а. с. 16-25).

Ураховуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд робить висновок, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 18 лютого 2006 року та як власником частини майна у спільній власності подружжя, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у м. Носівка Чернігівської області по вул. Сагайдачного, 13, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», веранди «а-1», ганку «а-2», ганку «а-3», сараю «Б», літньої кухні «В», тамбура до літньої кухні «в», погреба «П», вбиральні «У», колодязя «к», хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, загальною площею 91,1 кв. м житловою площею 43,7 кв. м ринковою вартістю станом на 03 серпня 2017 року 90462,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий