АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2442/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3Гончар Н. І., ОСОБА_4Пономаренка В. В.
секретарОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року ухваленого під головуванням судді Середи Л.В. у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" до ОСОБА_8, товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди, повний текст рішення складений 20 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

ТОВ "Пальміра" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.2009 року між ТОВ "Пальміра" та ОСОБА_8 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,53 га. Термін дії договору закінчився до 31.12.2014 року. 13.12.2011 року сторони уклали додаткову угоду якою внесли зміни до п. 8 договору оренди землі та визначили, що вказаний договір укладено строком до 31.12.2016 року.

11.11.2016 року, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки, позивач направив ОСОБА_8 лист з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. У відповідь на запропоновані умови на адресу позивача надійшло повідомлення ОСОБА_8, з відмовою у поновленні дії договору оренди, оскільки останню не влаштували умови договору.

08.02.2017 року позивач надіслав лист ОСОБА_8 із з новою пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки та запропонував кращі умови договору, збільшивши орендну плату порівняно із договором оренди землі від 24.12.2009 року проте ОСОБА_8 в черговий раз надіслала відмову на запропоновані умови договору.

Згодом позивач дізнався, що ОСОБА_8 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ ''ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ'', а умови вказаного договору оренди землі є значно гірші ніж умови запропоновані позивачем.

У зв'язку з чим просило суд визнати недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_8 та ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ". Визнати укладеною, без підпису сторін, додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2009 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ "Пальміра" подало апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, так як судом першої інстанції не враховано їх переважне право на укладення договору оренди.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 6 статті 19 та пунктом 8 частини 1 статті 176 ЦПК України дана справа віднесена до малозначимих.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "Пальміра" до ОСОБА_8, ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач скористався своїм правом вільно розпоряджатися своєю власністю, а продовження позивачем користуватися орендованою земельною ділянкою та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі, так як пропозиція ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" на укладення договору оренди землі була більш вигідніша власнику земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Встановлено, що 19.11.2009 року між ТОВ "Пальміра" та ОСОБА_8 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,53 га. 13.12.2011 року сторони уклали додаткову угоду якою внесли зміни до п. 8 договору оренди землі та визначили, що вказаний договір укладено строком до 31.12.2016 року.

Відповідно до пункту 8 додаткової угоди після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 21, п. 37 договору, після припинення договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.І ст.627ЦК України).

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами першою-п'ятою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, мас переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. 11 листопада 2016 року ТОВ "Пальміра" направив повідомлення №724 ОСОБА_9 про те, що товариство має намір продовжити дію договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі та внесення змін до нього. Проект додаткової угоди до договору оренди землі додавався до повідомлення.

22 листопада 2016 року ОСОБА_9 направила позивачу лист-повідомлення про те, що не погоджується з пропозицією орендаря, оскільки запропоновані умови договору її не влаштовують та заявила про відмову в продовженні договору оренди з позивачем.

Відтак, договір оренди землі не було продовжено на підставі частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою за цим договором є припиненим, а нормами діючого законодавства не передбачено внесення змін до договорів, правовідносини за якими припинено та які не є чинними.

Після припинення 31.12.2016 року договору оренди землі з ТОВ «Пальміра» 01.01.2017 року ОСОБА_8 та ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" уклали договір оренди земельної ділянки та зареєстрували його в установленому законодавством порядку 16.01.2017 року. Відповідно до договору оренди землі з ТОВ «ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ» ОСОБА_8 стала отримувати 8% від нормативної грошової оцінки землі, що після відрахування податків становить 6967,89 гривни. ТОВ «Пальміра» ОСОБА_8 було запропоновано 7% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7573,80 гривни без відрахування податків та обов'язкових платежів. Відповідно до пункту 4.3 проекту договору із цієї суми підлягали до відрахування податок з доходів фізичних осіб на інші обов'язкові платежі, що до сплати становило 6096,91 гривну. Таким чином, ТОВ «ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ» ОСОБА_8 були запропоновані кращі умови договору оренди, що відповідно до чинного законодавства давало її право зробити вибір на кращих для себе умовах. Крім того, ще до підписання договору оренди землі ТОВ «ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ» надавали ОСОБА_8 відповідну матеріальну допомогу на протязі 2015-2016 років.

Проте, 08 лютого 2017 року ТОВ "Пальміра" вдруге направив лист повідомлення №200 ОСОБА_8 про поновлення договору оренди, в якому пропонує інші умови договору, вигідніші за попередні пропозиції.

27.02.2017 року ОСОБА_8 надала відповідь позивачу на запропоновані умови і в черговий раз повідомила про відмову в поновленні договору оренди землі і зазначила, щоб ТОВ "Пальміра" не перешкоджало їй користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі. Додаткова угода нею не була укладена з позивачем, а тому позивач станом на 01.01.2017 року своє право на переважне укладення договору оренди з ОСОБА_8 не використав.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Встановивши відсутність у орендодавця волевиявлення на поновлення договору оренди землі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність переважного права у позивача на поновлення договору оренди землі.

Крім того слід зазначити, що станом на 01.01.2017 року на час укладення та 16.01.2017 року - на час реєстрації договору оренди землі ОСОБА_8 з ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" не було перешкод для укладення та реєстрації цього договору, так як договір оренди землі з ТОВ "Пальміра" закінчився 31.12.2016 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також

об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Посилання апелянта на те, що позивач має переважне право на поновлення строку дії договору на новий строк є безпідставними та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтується лише на припущеннях. В матеріалах справи містяться докази того, що ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" надає додаткові послуги орендодавцям, які більше вигідніші ( премія при укладанні договору оренди; надаються додаткові кошти при весняниx роботах та інший ряд послуг у домашньому господарстві).

Вірно встановивши фактичні обставини справи та правовідносини, що виникли між сторонами, ухваливши рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення, яким відмовив ТОВ "Пальміра" до ОСОБА_8, ТОВ "ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ" про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.

Інші доводи апеляційної скарги також ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 258-259, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пальміра" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року відхилити, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 20 грудня 2017 року.