Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 425/1519/17
Провадження № 22ц/782/698/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Єгорової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_2 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що згідно заяви ОСОБА_2 від 17.07.2015 року УПТЗН Запорізької міської ради по Хортинському району подовжено відповідачу виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 17.07.2015 року по 14.01.2016 року за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 На підставі інформації, наданої Міністерством фінансів України через Департамент соціального захисту населення та за результатами перевірки справи відповідача встановлено, що ОСОБА_2 у період отримання грошової допомоги з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року була відсутня за фактичним місцем проживання понад 60 днів, а саме 66 днів, про що позивача не повідомила. Позивач, посилаючись на положення п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до якого уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомити уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. За час відсутності відповідача за фактичним місцем проживання з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року ОСОБА_2 були надміру виплачені грошові кошти у загальній сумі 4191,48 грн., у тому числі грошова допомога на члена сім'ї, пенсіонера ОСОБА_3 З метою повернення надмірно виплачених бюджетних коштів відповідачу направлялись вимоги про повернення грошових коштів у сумі 4192,48 грн. До теперішнього часу у добровільному порядку грошові кошти відповідачем не повернуті. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача надмірно виплачені кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4191,48 грн.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_2 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачем УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та необ'єктивне дослідження законодавчих норм, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, від останніх надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України. 15.11.2017року участь у справі, в режимі відеоконференції, приймав представник апелянта.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарга, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4.

ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та інвалідом третьої групи за загальним захворюванням.

Згідно з довідками від 18.11.2014 року № та № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданих УПТЗН Запорізької міської ради по Хотицькому району ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перемістилися та мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

17.07.2015 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 звернулась до УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з рішенням УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 25.07.2015 року ОСОБА_2 на сім'ю призначено допомогу на період з 17.07.2015 року по 16.01.2016 року у розмірі 1833 грн.

Актом УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району проведення перевірки цільового використання коштів заявниками в період призначення їм щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.12.2016 року по справі за № 455 виявлено, що ОСОБА_2 була відсутня 66 днів за місцем її фактичного перебування у період з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року.

Відповідно до розрахунку, борг ОСОБА_2 за надміру виплачену УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року становить 4191,48 грн., про що останній 22.12.2016 року за № 01-08/12182, та 04.04.2017 року за № 02-08/3152 були надіслані повідомлення, які повернулися до Управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з відповіддю від 14.04.2017 року № 7/2180 та довідкою від 07.06.2017 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої УПСЗН Рубіжанської міської ради Луганської області ОСОБА_2 перемістилася та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 за період з липня 2015 року по січень 2016 року включно отримала допомогу переміщеним особам для проживання у розмірі 12509,94 грн.

Згідно з довідкою від 01.06.2017 року № 02-09/5540, ОСОБА_2 16.11.2016 року знята з обліку УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району як внутрішньо переміщена особа.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням положень п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року, в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що посилання позивача на обґрунтування своїх позовних вимог лише на обставини щодо тривалої відсутності ОСОБА_2 за місцем проживання у м. Запоріжжя понад 60 днів не дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, в даному випадку до м. Луганська, натомість в матеріалах справи міститься довідка згідно якої відповідач ОСОБА_2 на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5, тобто на території України. Обмеження щодо термінів перебування на тимчасово окупованій території України були встановлені Законом України № 924-V-ІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який набув чинності з 13.01.2016 року та не має зворотної дії. В період з 21.08.2015 року по 26.10.2015 рік не існувало обмежень перебування на тимчасово окупованій території України, а тому позовні вимоги УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_2 про повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки відповідач правомірно набула грошову допомогу у розмірі 4191,48 грн., а підстави для її повернення судом не встановлені.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою до ОСОБА_2 позивачем УПТЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району зазначено, що ОСОБА_2 не повідомила управління про зміну місця перебування/проживання, 17.07.2015 року подала заяву про продовження виплати грошової допомоги, а 21.08.2015 року виїхала до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто була відсутня за фактичним місцем перебування в м.Запоріжжі понад 60 днів, а саме 66 днів, при цьому позивач посилається на положення п.п.11,12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до яких:

-виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації,(п.12);

-уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьої днів з дня настання таких обставин, (п.11);

-суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу,(п.11).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 надміру виплачених грошових коштів в сумі 4191,48 грн. позивачем надані докази: заяву відповідача про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а.с.4; довідки від 18.11.2014 року № та № про взяття на облік ОСОБА_2 та ОСОБА_3, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданих УПТЗН Запорізької міської ради по Хотицькому району, а.а.с.9, 15; витяг щодо перетину кордону 21.08.2015 року ОСОБА_2 та в'їзду з-за кордону 26.10.2015 року, а.с.18; акт проведення перевірки цільового використання коштів від 01.12.2016 року, а.с.18; розрахунок суми боргу ОСОБА_2, а.с.19.

Як вбачається з заперечень ОСОБА_2 на позовні вимоги, остання зазначає, що має онкологічне захворювання та інвалідність 3 групи, на виклик лікаря онкологічного диспансеру вона терміново виїхала з м.Запоріжжя (20.08.2015 року), але наміру покидати місце свого перебування у м.Запоріжжі не мала, усі отримані кошти були використані для покриття витрат на проживання, у т.ч. житлово-комунальних послуг у м.Запоріжжі, після лікування вона повернулась до м.Запоріжжя, де продовжувала проживати та отримувати призначену щомісячну допомогу від позивача. Також відповідач зазначає, що позивач не має підстав стягувати з неї надану щомісячну адресну допомогу, оскільки ця допомога використовувалась нею за призначенням та обмеження терміну відсутності за місцем перебування у м.Запоріжжі на час її відсутності не існувало, оскільки це обмеження було встановлено тільки з 13.01.2016 року, відповідно до Закону України №924-V-III від 24.12.2015року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який не має зворотної сили, а тому не можуть бути підставою для стягнення з неї отриманої щомісячної допомоги.

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідачем ОСОБА_2 надані: довідка щодо стану здоров'я із зазначеним діагнозом захворювання та довідку до акту огляду МСЕК щодо наявності групи інвалідності безстроково.

Аналізуючи обґрунтовування та заперечення сторін апеляційний суд приходить до наступного.

Так, за доводами позовної заяви спірні правовідносини сторін регулюються п.п.11,12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Між тим, позивачем не доведено наявність подання ОСОБА_2 документів з недостовірними відомостями.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, у заяві від 17.07.2015 року для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, підкреслили - «НІ», а судом не встановлено порушень та позивачем не заявлено вимог, навпроти наступної інформації:

- у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (зазначається місцезнаходження житла);

- у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (зазначається кількість транспортних засобів та строк їх експлуатації з дати виписки);

- у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а.с.4.

Позивачем не доведено, що ОСОБА_2 повернулася до покинутого місця постійного проживання у м.Луганськ, або виїхала на постійне місце проживання за кордон, що є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, відповідно до п.п.3,4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оскільки, як вбачається з позовної заяви УПТЗН Запорізької міської ради по Хотицькому району та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 повернулася до м.Запоріжжя, де продовжувала отримувати щомісячну адресну допомогу, а у подальшому перемістилася до м.Рубіжне, Луганської області , яке також знаходиться на підконтрольній владі України території.

Щодо відсутності ОСОБА_2 за місцем перебування у м.Запоріжжі 66 днів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що на період відсутності ОСОБА_2 у період з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року будь-які обмеження щодо строку відсутності переміщеної особи за місцем тимчасового перебування нормативно-правовими актами передбачені не були.

Дійсно, Законом України № 924-V-ІІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 року передбачені відповідні обмеження щодо відсутності переміщеної особи за місцем перебування, але зазначений закон набув чинності з 13.01.2016 року та не має зворотної дії, а тому дія зазначеного Закону на час періоду з 21.08.2015 року по 26.10.2015 року не стосується, що виключає підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 порушені положення цього Закону та остання повинна повернути отримання кошти щомісячної адресної допомоги за час своєї відсутності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 перевищила строк свого перебування за місцем тимчасового перебування, навіть з урахуванням положень вищезазначеного Закону на шість днів та відсутність останньої пов'язана зі станом здоров'я останньою, відповідно до наданих ОСОБА_2 медичних довідок та необхідністю лікування.

На підставі викладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог УПТЗН Запорізької міської ради по Хотицькому району.

Щодо доводів апеляційної скарги УПТЗН Запорізької міської ради по Хотицькому району.

Колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги щодо суті спірних правовідносин аналогічні доводам позовної заяви, що, як вважає колегія суддів, виключає необхідність додаткової правової оцінки цим доводам.

Щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи та необ'єктивного дослідження законодавчих норм, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів вважає, що наявність зазначених апелянтом порушень не доведена, оскільки при перегляді рішення суду першої інстанції, у межах доводів апеляційної скарги, порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та прийнятті рішення судом першої інстанції колегією суддів не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1.ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_2 про стягнення надміру отриманих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: