Справа № 172/1322/17
Провадження № 2/172/625/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка, у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В даній квартирі зареєстрований відповідач по справі. Однак ОСОБА_2 фактично ніколи не проживав за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача в його квартирі перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності вказаним житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги, оформити субсидію.
У звязку з чим просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою.
У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
У звязку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до такого.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно житлова квартира АДРЕСА_1 належить по 1/8 частці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
Співвласниця ОСОБА_8 13 травня 2008 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КИ № 214986.
У даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є онуком позивача.
Згідно з довідкою Шевченківської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської обалсіт від 10.11.2017 року ОСОБА_2 з моменту реєстрації в квартирі з 2013 року фактично в ній не проживав.
Стаття 47 Конституції України закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Як передбачено вимогами частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не ґрунтується на вимогах закону, оскільки право користування житлом в квартирі відповідач набув як власник 1/8 її частини і як власник володіє майном на власний розсуд, тому через не проживання не може втратити це право.
Зважаючи на вище встановлені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Суддя І.Г. Битяк