Справа № 345/1153/17
Провадження № 22-ц/779/1937/2017
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Василишин Л.В.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників сторін,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до Боднарівської сільської ради та ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій сільського голови, скасування рішення Боднарівської сільської ради та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

28.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Боднарівської сільської ради та ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій сільського голови, скасування рішення Боднарівської сільської ради та зобов'язання вчинити дії.

В заяві зазначив, що рішенням Боднарівської сільської ради від 29.12.1993 року йому передано у приватну власність 0,57 га земельної ділянки, зокрема: 0,19 га для обслуговування житлового будинку та 0,38 га для особистого селянського господарства.

02.03.2001 року він отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, а у 2013 році виготовив технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а саме на земельну ділянку 0,19 га для обслуговування житлового будинку та 0,0956 га для ведення особистого селянського господарства, однак Боднарівська сільська рада не затверджує технічну документацію з різних причин.

Крім того, рішенням Боднарівської сільської ради від 25.05.2015 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_4 на 0,10 га земельної ділянки «біля присадиби ОСОБА_3.», чим фактично вилучено з його користування 0,10 га земельної ділянки.

Просив визнати неправомірними дії сільського голови Боднарівської сільської ради щодо невнесення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на сесію сільської ради та зобов'язати сільського голову внести дане питання на сесію сільської ради.

Також просив визнати неправомірним та скасувати рішення Боднарівської сільської ради від 25.05.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ОСОБА_4 на 0,10 га земельної ділянки для ведення ОСГ в урочищі «біля присадиби ОСОБА_3».

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відсутність плану земельної ділянки, як тимчасового документу замість державного акту, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Судом не враховано того, що він постійно користується земельними ділянками 0,19 га для обслуговування домоволодіння та 0,38 га для ведення особистого селянського господарства.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 не є його суміжним землекористувачем і немає такого урочища як «біля присадиби ОСОБА_3.»

Крім того, актом від 11.03.2016 року комісії з питань земельних відносин встановлено, що межа земельних ділянок ОСОБА_3 та його межівників ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не порушена, та рекомендовано дати йому дозвіл на приватизацію земельної ділянки. Даний акт затверджено 15.03.2016 року на сесії сільської ради.

Не враховано судом і того, що п.5 Постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990 року передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав на землю або землекористування.

Рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно п.7 Перехідних положень ЗКУ 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством зберігають права на ці земельні ділянки.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представники ОСОБА_4 на Боднарівської сільської ради апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Боднарівської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1993 року «Про передачу земель у приватну власність» ОСОБА_3 передано у власність 0,19 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та 0,38 га для сільськогосподарських потреб, а всього 0,57 га (а.с. 53; а.с. 55).

Пунктом другим цього рішення передбачено, що у зв'язку з тим, що немає можливості видати державний акт на право приватної власності, видається план як тимчасовий документ.

Однак позивачем не надано цього плану.

Встановлено, що у 2013 році ОСОБА_3 виготовив технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування домоволодіння 0,19 га та ведення особистого селянського господарства 0,0956 га.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 17.02.2015 року у справі № 345/3742/14-а відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до Боднарівської сільської ради про зобов'язання сільського голови с. Боднарів погодити ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).(а.с.29-31)

Рішенням Боднарівської сільської ради від 25 травня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), в тому числі, земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства (ур. «біля присадиби ОСОБА_3.»).

Вимогу про визнання незаконним рішення Боднарівської сільської ради від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 обґрунтував тим, що надана ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, щодо якої прийнято оспорюване рішення, належить йому, тобто, входить до складу земельної ділянки площею 0,19 га.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів щодо цього матеріали справи не містять.

Крім того, згідно відповіді Боднарівської сільської ради на звернення ОСОБА_3 в сільській раді відсутні записи щодо користування громадянами земельними ділянками по урочищах, у зв'язку з чим спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 щодо межі вирішити неможливо. (а.с.35)

Згідно записів в погосподарських книгах за 2011-2015 роки по обліковій картці об'єкта погосподарського обліку №262-1 (АДРЕСА_1) за гр. ОСОБА_3 числились земельні ділянки без зазначення урочищ - 0,57 га та 0,61 га земельна частка (пай), за ОСОБА_4 - 0,89 га, а за ОСОБА_9 - 0,61 га земельна частка (пай).(а.с.36).

Згідно акту від 11.03.2016 року, складеного комісією з питань земельних відносин, межа земельних ділянок в с. Боднарів по вул. С.Стрільців між громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проходить правильно в межах присадибних ділянок, тобто не порушена.(а.с.8)

Згідно свідоцтва на забудову садиби ОСОБА_3, останньому виділено під забудову 0,08 га земельної ділянки із земель, що знаходились у користуванні ОСОБА_8.(а.с.94,95)

Зазначена земельна ділянка розміром 20 м. на 40 м. площею 800 кв.м. 10.07.1980 року була відведена йому в натурі.(а.с.96,97)

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, чинної на час ухвалення судом рішення у даній справі, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене право передбачено і ст.4 чинного ЦПК.

Представник позивача визнала, що фактична площа земельної ділянки для обслуговування житлового будинку позивача становить 0,19 га, як зазначено у рішенні Боднарівської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1993 р. «Про передачу земель у приватну власність».

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що межі його земельної ділянки не порушені, що підтверджено актом від 11.03.2016 року, яким рекомендовано дати йому дозвіл на приватизацію земельної ділянки, та який затверджений 15.03.2016 року на сесії сільської ради не заслуговують на увагу, оскільки як було зазначено вище, ОСОБА_3 було виділено 0,8 га земельної ділянки для будівництва житлового будинку і вказаним актом підтверджено збереження меж земельної ділянки саме такої площі.

Безпідставними є посилання позивача на п.5 Постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990 року, який передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав на землю або землекористування, враховуючи наступне.

Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Відповідно до п.7 розділу 1 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 12.01.1993 № 15, та чинного на час приватизації позивачем земельної ділянки, до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість, якість, народногосподаську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів, областях, Республіці Крим та Україні в цілому. Земельно-кадастрова документація включає книги реєстрації державних актів на право колективної, приватної власності на землю, право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди.

Враховуючи те, що позивачем не подано доказів належності йому на праві власності земельної ділянки площею 0,19 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а саме, схему чи інші матеріали, які містять відомості про межі земельної ділянки, а згідно свідоцтва на забудову садиби йому виділено під забудову 0,08 га земельної ділянки, та за відсутності доказів того, що ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), в тому числі, земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 07 листопада 2017 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

Л.В. Василишин