Справа № 265/5707/17
Провадження № 4-с/265/23/17
У Х В А Л А

23 листопада 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Костромітіної О. О., за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області скаргу Публічного акціонерного товариства ЗЛАТОБАНК» на рішення старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ОСОБА_1 від 21.07.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства ЗЛАТОБАНК» звернувся до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ОСОБА_1 від 21.07.2017 року. В обгрунтування скарги посилався на те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 08.06.2016 року Лівобережним ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 51958000 щодо виконання виконавчого листа № 265/1277/16-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 27.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Златобанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 689 гривень.

21.07.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

АТ «Златобанк» не погоджується із зазначеною постановою, оскільки вона є неправомірною, чим грубо порушує норми Закону України.

08.08.2016 року за вих.№1711 на адресу Лівобережного ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області була направлена заява про відкриття виконавчого провадження.

16.08.2016 року державним виконавцем ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51958000, та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_2, заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить зазначеному боржнику.

23.08.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Заявник зазначає, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем не було здійснено достатніх дій для належного виконання рішення суду, і він поверхово підійшов до виконання його обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, не вжив достатніх заходів для примусового виконання рішення. Просить суд визнати неправомірним рішення старшого державного виконавця ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа, скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа, зобовязати старшого державного виконавця ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 265/1277/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Златобанк» витрат по сплаті судового збору 689 гривень.

Представник АТ «Златобанк» ОСОБА_4 до суду не зявився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Лівобережного ВДВС ОСОБА_1 просила у задоволенні скарги відмовити, надала заперечення на скаргу. В обґрунтування заперечення посилалася на те, що 15.08.2016 року до відділу ДВС було надано заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/265/825/16, виданого 27.07.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Златобанк» заборгованості за кредитним договором № 023/14/Z від 28.01.2014 року у розмірі 49141,95 грн.

16.08.2016 року державним виконавцем розглянуто заяву представника стягувача на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (ред. 2010 року), було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51957963.

Також, 15.08.2016 року до відділу ДВС було надано заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/265/825/16, виданого 27.07.2016 року Орджонвкідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь І1АТ иЗлатобанк" витрат по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. в рівних частках, по 689,00 грн. з кожного.

16.08.2016 року державним виконавцем, розглянуто заяву представника стягувача, на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (ред. 2010 року) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51958000. Копії постанов направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся до відділу у звязку із закінченням терміну зберігання.

Вищезазначені виконавчі провадження, згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (ред. 2010 року) було обєднано у зведене виконавче провадження. В рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем проводилися виконавчі дії.

Щодо порушення вимог п. 1, п.5, п.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»:

16.08.2016 року на підставі ст. ст. 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження» (ред. 2010 року) було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Відомості про арешт внесено до відповідних державних реєстрів.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 1441 Регіонального сервісного центру МВС України у Донецькій області №31/5-1441-4220 від 04.10.2016 року транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

З метою виявлення наявності земельних ділянок у власності боржника ОСОБА_2 державним виконавцем направлений запит до Управління Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області. Згідно відповіді від 29.08.2016 року № 11-28-07-682/2-16, відомості про наявність земельних ділянок у власності чи користуванні ОСОБА_2 відсутні.

З метою виявлення доходів боржника та відкритих рахунків в установах банків та інших фінансових установах, державним виконавцем неоднократно спрямовувалися запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України. За 2016 рік надати копії відповідей не має технічної можливості, оскільки запити створювалися в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень (ЄДРВП), доступ до якого на сьогоднішній день обмежено, так як згідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII ред. від 02.06.2016 року зі змінами та доповненнями, чинний з 05.10.2016) фіксування виконавчих дій здійснюється в Автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП), яка працює з 05.01.2017 року.

Згідно відповідей ДФС України інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня та платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває, відкритих банківських рахунків не має.

Згідно відповідей з ПФУ боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

Боржника неодноразово викликали до відділу ДВС повістками, але жодного разу боржник не з»явився.

10.05.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: вулиця Азовстальська, 45/7-14 м. Маріуполь та встановлено, що боржник ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає чотири роки, виїхав до Російської Федерації, про що складений відповідний акт державного виконавця.

Державним виконавцем з метою встановлення місця реєстрації боржника спрямовано запит до Голови Лівобережної районної адміністрації м. Маріуполя, згідно відповіді - боржник за вказаною адресою зареєстрований.

25.05.2017 року керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя направлено подання про оголошення розшуку боржника.

Згідно ухвали від 13.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя відмовлено у задоволенні подання державного виконавця щодо оголошення розшуку ОСОБА_2, так як згідно законодавства України розшук фізичних осіб оголошується в цивільних справах за позовами про стягнення аліментів або про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

21.07.2017 року державним виконавцем на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій позивачу розяснено право повторного предявлення виконавчого документа до виконання в строк до 21.07.2020 року. Виконавчий документ повернуто стягувачу.

Щодо порушення вимог ч.1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження»:

Згідно ч.1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобовязані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Згідно ч. 2 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Згідно матеріалів, які перебувають у виконавчому провадженні, та враховуючи те, що місце знаходження боржника неможливо встановити - неможливо встановити осіб які володіють майном боржника. Окрім того, інформація про подібне коло осіб від стягувача не надходила.

Таким чином, державним виконавцем в межах його повноважень вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання рішення суду № 2/265/825/16 від 27.07.2016 року своєчасно, повно і неупереджено та жодним чином права чи свободи заявника не було порушено. Просить суд відмовити в задоволенні скарги.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем проживання за вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На примусовому виконанні в Лівобережному ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області знаходився виконавчий лист № 2/265/825/16, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 27.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Златобанк» витрат по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень в рівних частках по 689 гривень з кожного.

16.08.2016 року державним виконавцем на підставі ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавчого провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51958000.

16.08.2016 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 25, 57 Закону України «Про виконавчого провадження» винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження.

23.08.2016 року старшим державним виконавцем на підставі ст.33 Закону України «Про виконавчого провадження» винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 1441 Регіонального сервісного центру МВС України у Донецькій області №31/5-1441-4220 від 04.10.2016 року транспортні засоби за боржником ОСОБА_2 не зареєстровані.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстрована 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17.08.2016 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження заборонено відчужувати все рухоме майно, яке належить ОСОБА_2.

Згідно відповіді з Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14 березня 1986 року.

Згідно акту від 10.05.2016 року складеного державним виконавцем вбачається, що за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: вулиця Азовстальська, 45/7-14 м. Маріуполь боржник ОСОБА_2 не мешкає чотири роки, виїхав до Російської Федерації.

Згідно ухвали від 13.06.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя відмовлено у задоволенні подання державного виконавця щодо оголошення розшуку ОСОБА_2. Дана ухвала державним виконавцем не оскаржувалась.

Згідно відповіді від 29.08.2016 року № 11-28-07-682/2-16, відомості про наявність земельних ділянок у власності чи користуванні ОСОБА_7 відсутні.

Згідно відповідей ДФС України інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня та платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває, відкритих банківських рахунків не має.

Згідно відповідей з ПФУ боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

21.07.2017 року старшим державним виконавцем Єгоровою В.О. на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавчого провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

В силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями в абз. 2 п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Серед інших повноважень, відповідно п.19 ч.3 ст.18Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З досліджених наданих матеріалів виконавчого провадження ВП № 51957963 встановлено, що державним виконавцем не вчинялись перевірки майнового стану боржника за періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Не звертався також державний виконавець до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника.

В обгрунтування заперечень державним виконавцем було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2017 року, з якої вбачається, що боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_2. Інформації щодо здійснення державним виконавцем запиту щодо наявності нерухомого майна в період виконання виконавчого документа, тобто з моменту відкриття виконавчого провадженні і до повернення виконавчого документу стягувану, державним виконавцем суду не надано.

Між тим, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо вчинення державним виконавцем дій зі звернення стягнення на частку квартири, що належить боржнику.

Можливість повторного предявлення виконавчого документу стягувачем у відповідності із вимогами ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», що зазначено в оскаржуваній постанові ВДВС від 21.07.2017 року, а також чинність накладеного ВДВС арешту на все рухоме і нерухоме майно боржника, не спростовує факту неналежного у відповідності з вимогами закону дійового і ефективного виконання державним виконавцем заходів щодо повного, реального виконання виконавчого документу.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувальні рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувальні рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

ОСОБА_8 Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», розяснено, що установивши при розгляді справи обґрунтованість доводів скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і водночас визначає, яким шляхом мають бути поновлені порушені права чи свободи.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має врахувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст. 14 ЦПК України визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, розглядаючи подану скаргу суд вважає, що представником ПАТ «Златобанк» доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, в тому числі щодо порушення державним виконавцем його законних прав та інтересів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що державним виконавцем передчасно було винесено постанову про повернення виконавчого документа, оскільки державний виконавець не виконав в повному обсязі своїх обовязків щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника ОСОБА_2 та не вжив достатніх заходів для примусового виконання рішення, внаслідок чого задовольняє скаргу ПАТ «Златобанк» в частині визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.07.2017 року.

Вирішуючи вимогу заявника про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого документа стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Оскільки зазначеною нормою закону врегульовано порядок відновлення виконавчого провадження у звязку із скасуванням постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, а тому у звязку із скасуванням оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.07.2017 року суд не вбачає правових підстав для зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження №51958000, внаслідок чого відмовляє в задоволенні цієї частини вимог скарги.

Керуючись ст.383 - 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства ЗЛАТОБАНК» на рішення старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ОСОБА_1 від 21.07.2017 року, задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 від 21.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню ВП № 51958000 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЗЛАТОБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 689,00 гривень, неправомірною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженні № 51958000 від 21.07.2017 року відносно ОСОБА_2.

В задоволенні решти вимог скарги, вімовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду в Донецькій області через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О.О. Костромітіна