1Справа № 335/8447/16-ц 2/335/159/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В ході судового розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги (а.с. 34).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 18.05.2016 року о 14 год. 36 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Тата LРТ 613», державний номер НОМЕР_2 , що належить військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, перебуваючи біля будинку № 71 по вул. Північне шосе в м. Запоріжжі, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 24.07.2014 року серії НОМЕР_4 .
На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу перебував «Тата LРТ 613», який здійснював управління транспортним засобами як військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в силу своїх трудових обов`язків водія автотранспортного засобу.
Згідно звіту № 25/06/16 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 28.06.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить позивачу, становить 122 571 грн. 99 коп. при ринковій вартості майна до пошкодження 122 081 грн. 45 коп.
Згідно звіту № 25_1/06/2016 від 13.07.2016 року про оцінку вартості ліквідації (утилізаційної вартості) КТЗ, вартість ліквідації автомобіля «Chevrolet Aveo» становить 28 462 грн. 50 коп. при ринковій вартості майна до пошкодження 122 081 грн. 45 коп.
Вартість проведення оцінок майна, сплачена позивачем, згідно квитанцій № 24 від 24.06.2016 року та № 0.0.581378988.1 від 11.07.2016 року становить 1200 грн.
Після звернення позивача до суду із позовом, Моторним (транспортним) страховим бюро України було частково відшкодована матеріальна шкода, спричинена позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 59 881 грн. 45 коп.
Крім матеріальної шкоди позивачу завдано і моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 1 000 грн. Вказана моральна шкода пов`язана із сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням, що пов`язано із пошкодженням його автомобілю, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних та виробничих потреб і у зв`язку з цим необхідністю користуватися транспортним засобом загального користування, необхідністю витрачати свій час для вирішення питань з проведення експертиз, отримання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також поведінкою позивача, який незважаючи на визнання своєї вини у вчиненні ДТП, відмовився у добровільному порядку відшкодувати встановлені оцінкою матеріальні збитки.
Посилаючись на вказані обставини позивач, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача суму матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 34 937 грн. 50 коп.; стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., а також стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 963 грн. 70 коп.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_5 та його представник адвокат Шутак Ю.В. проти позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, пояснивши, що відповідачі не можуть нести солідарну відповідальність, бо не спричиняли шкоди позивачу спільними діями. Пошкоджений транспортний засіб позивач відремонтував, доказів що підтверджують дійсну суму витрат на ремонт автомобіля позивачем суду не надано. У звязку з тим, що МТСБУ відшкодувало шкоду позивачу у сумі 59 881, 45 грн., автомобіль відремонтовано, слід вважати, що сплачена сума була достатньою позивачу для відновлення автомобіля.
Представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Штець Д.В. також заперечував проти задоволення позову з підстави його недоведеності.
Заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 18.05.2016 року о 14 год. 36 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Тата LРТ 613», державний номер НОМЕР_2 , перебуваючи біля будинку № 71 по вул. Північне шосе в м. Запоріжжі, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України та здійснив дорожньо-транспортну пригоду, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 24.07.2014 року серії НОМЕР_4 .
Власником транспортного засобу «Тата LРТ 613», державний номер НОМЕР_2 є Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, з якою ОСОБА_5 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди знаходився у трудових відносинах
Згідно звіту № 25_1/06/2016 від 13.07.2016 року про оцінку вартості ліквідації (утилізаційної вартості) КТЗ, вартість ліквідації автомобіля «Chevrolet Aveo» становить 28 462 грн. 50 коп. при ринковій вартості майна до пошкодження 122 081 грн. 45 коп.
Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльності майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала.
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
В силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану її працівником при виконанні ним своїх трудових обов`язків.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як пояснював у судовому засіданні позивач, транспортний засіб він відремонтував, та користується ним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до норм наведеної статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Доказів, які б підтверджували реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, матеріали справи не містять.
Суд також враховує роз`яснення, викладені в п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2014 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за змістом яких, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів матеріальних збитків у розмірі 34 937,50 грн., суд виходить з того, що солідарна відповідальність у відповідачів відсутня, крім того, позивач відремонтував транспортний засіб, тим самим піддавши сумніву визнання транспортного засобу фізично знищеним та передачі його відповідачу після повного відшкодування шкоди, не довівши ні реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, ні вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.
При вирішенні вимог щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.
Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами розяснив, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.
При цьому, виходячи зі змісту ст.ст. 33, 36, 119 ЦПК України, саме позивач наділений правом визначити відповідача у справі, тобто предявити позов або до особи, винної у заподіянні шкоди, або безпосередньо до роботодавця, у якого така особа працює.
Що ж стосується розміру морального відшкодування, то при визначенні розміру моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, безумовно зазнав моральних страждань, із-за пошкодження його автомобіля, чим було порушено його право власності, що негативно вплинуло на його самопочуття, душевний стан, позивачу довелось понести додаткові витрати та змінити сталий спосіб життя.Тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди 1000 грн. підлягають задоволенню.
В силу ст. 88 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп., та витрати, повязані із залученням спеціаліста-оцінювача у розмірі 1200 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, судові витрати у розмірі 1751 грн.20 коп., всього стягнути 2751 (дві тисячі сімсот пятдесят одну) грн.20 коп.
В задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.І. Рибалко