Справа № 466/5303/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3528/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 29 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а:

24 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» направило поштою в суд позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року, розмір якої позивачем за час розгляду справи, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 09.09.2014 №305, заяву про зменшення позовних вимог від 10.02.2015 №90 та заяву про збільшення позовних вимог від 25.02.2015 №158, змінювався та за останнім збільшенням остаточно позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року по тілу кредиту в сумі 69507,26 USD, що еквівалентно згідно з курсом НБУ станом на 24.02.2015р. (1 долар США 28.2912 грн.) 1966443,80 грн., пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 1607743,24 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-605/019/2008 за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 83640,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється ОСОБА_2 щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток № 1 до Кредитного договору).

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 в порушення зазначених вище умов кредитного договору не погашав належні до сплати суми кредиту та не сплачував відсотки.

ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначило, що 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором від 03.10.2008 №ML-605/019/2008 (боржник ОСОБА_2), а тому до ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права банку щодо права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.

Позивач стверджує, що у зв'язку з невиконанням та порушенням умов кредитного договору ОСОБА_2 ним пред'явлено останньому вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користуванням кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань у зв'язку з чим направлено досудову вимогу від 28.02.2014 №200100324.

Також, згідно із п. 3.1.1 ст. 3 ч. 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум, таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту ОСОБА_2 нарахована пеня в розмірі 3192073,25 грн. та враховуючи заяву про збільшення вимог така становить 1607743,24 грн.

Позивач посилається на те, що 03.10.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором укладено договори поруки №SR-605/019/2008 та №SR-605/019/2008/1 між ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно за умовами яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором. Зазначає, що договорами поруки передбачено, що поручителі та боржник відповідають як солідарні боржники, а тому ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до ОСОБА_2 так і до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чи до всіх одночасно.

Стверджує, що згідно з умовами договорів поруки у випадку невиконання ОСОБА_2 боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором кредитор має право звернутись до поручителів з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Вимога про погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлена 28.02.2014 року, однак вони у зазначений строк не виконані, а тому поручителями також порушено положення чинного законодавства України щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_3 подала зустрічний позов, у якому просила визнати припиненою поруку ОСОБА_3 за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року перед кредитором згідно договору поруки від 03.10.2008 № SR-605/019/2008.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначає, що 03.10.2008 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки №SR-605/019/2008, за яким вона поручилася за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року.

ОСОБА_3 зазначає, що з доданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості вбачається, що боржник ОСОБА_2 здійснював платежі 03.11.2008 року в розмірі 89,83 дол. США, 03.12.2008 року в розмірі 128,17 дол. США, 05.01.2009 року в розмірі 18,72 дол. США, 03.02.2009 року в розмірі 167,18 дол. США, 03.03.2009 року в розмірі 206,3 дол. США та 27.01.2014 року в розмірі 13522,54 грн.

За таких умов, ОСОБА_3 зазначає, що боржник за кредитним договором ОСОБА_2, за виконання зобов'язань якого вона поручалася, порушив взяті на себе зобов'язання ще 03.11.2008 року, коли не оплатив в повному розмірі грошового внеску, який визначено в графіку платежу та в період з 03.03.2009 року по 27.01.2014 року ОСОБА_2 не здійснив жодного платежу, а тому вважає, що кредитором пропущено строк пред'явлення до неї вимоги і порука є припиненою.

ОСОБА_3 посилається на те, що договором поруки встановлено термін його дії, зокрема, встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, таким чином в договорі поруки встановлено термін його дії, який пов'язаний з подією, що має настати.

За таких умов ОСОБА_3 зазначає, що договором поруки №SR-605/019/2008 від 03.10.2008 року не встановлено строку його дії.

ОСОБА_3 покликається на ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За таких умов, ОСОБА_3 зазначає, що її зобов'язання за договором поруки №SR-605/019/2008 від 03.10.2008 року припинилися.

В обґрунтування вибору способу захисту ОСОБА_3 покликається на те, що виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 Цивільного процесуального кодексу України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_3 за виконання ОСОБА_2 зобов»язань за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року перед ПАТ «ОТП Банк» згідно договору поруки № SR-605/019/2008 від 03.10.2008 року.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «ОТП Факторинг Україна».

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що згідно чинного законодавства вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобов»язанням. Вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17.06.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (іпотечне майно реалізовано 19.07.2013 року, а кошти на рахунок ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у сумі 236 682,70 грн. поступили 27.01.2014 року) не є перешкодою для звернення до суду з позовом про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном і не є «наміром повторно стягнути заборгованість». Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 Звертає увагу суду на те, що суд безпідставно об»єднав в одне провадженні позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк». Вказує на те, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» є окремими юридичними особами. Вважає, що судом першої інстанції помилково не враховано, що позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 відповідно до ст. 33 ЦПК України під час розгляду справи клопотання про залучення належного відповідача за зустрічним позовом не заявляв.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалене у зазначеній справі судом першої інстанції рішення вимогам вказаної норми ЦПК України не відповідає, а тому на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «Факторинг Україна» та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-605/019/2008 (а.с. 3-6 том 1).

Згідно п. 2 частини 1 Кредитного договору розмір кредиту становить 83640,00 доларів США. Дата остаточного повернення кредиту 03.10.2023 р.

03.10.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки №SR-605/019/2008, за яким ОСОБА_3 поручилася за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року (а.с. 7, том 1).

Аналогічний договір поруки №SR-605/019/2008/1 03.10.2008 року укладено між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк», за яким ОСОБА_4 також поручилася за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором від 03.10.2008 року №ML-605/019/2008.

Також, 29.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» (Покупець) права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься в Додатку №1 до цього Договору), а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду (ст. 3.1 цього Договору).

Як вбачається із наданого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» витягу із Додатку №1 до кредитного портфелю, за порядковим номером 811 входить кредит ОСОБА_2 №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року (а.с. 20-27, том 1).

Відповідно до ч. 3.3 договору купівлі - продажу кредитного портфелю Покупець набуває усі права вимоги за кредитним договором, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до Боржників щодо сплати штрафних санкцій. Право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

Згідно з ч. 4.4 договору купівлі - продажу кредитного портфелю розрахунки Боржників з Покупцем за кредитними договорами здійснюється в порядку та на умовах, встановлених кредитними договорами, та з урахуванням положень Договору комісії.

А відтак, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 03.10.2008 року №ML-605/019/2008.

Згідно наданого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунку заборгованості ОСОБА_2 здійснив за Кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008р. наступні платежі: 03.11.2008р. в сумі 89,83 дол. США, 03.12.2008р. в сумі 128,17 дол. США, 05.01.2009р. в сумі 18,72 дол. США, 03.02.2009р. в сумі 167,18 дол. США, 03.03.2009р. в сумі 206,3 дол. США, 27.01.2014р. в сумі 13 522,54 дол. США.

Відповідно до поданого ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_2 станом на 09.02.2015 року заборгованість складається із суми простроченого тіла 69507,26 доларів США та нарахованої пені за період з 09.02.2014 по 09.02.2015 у розмірі 253701,50 доларів США (а.с. 81, том 1), а відтак, зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконуються.

Під час розгляду справи судом першої інстанції також встановлено, що Шевченківським районним суду м. Львова 17 червня 2010 року ухвалено заочне рішення у цивільній справі №2-1028/10р., за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 93860,39 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 750920,66 грн. та 57193,48 грн., а всього 808114,14 грн., шляхом звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_5, а саме квартиру АДРЕСА_1, а одержані кошти скерувати на погашення заборгованості за кредитним договором №МL-605/019/2008 від 03.10.2008 року (а.с. 143-144, том 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29.04.2013 року у справі №466/3234/13-ц замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова №2-1028/2010 від 17.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №ML-605/019/2008 від 03.10.2008р. в сумі 750920,66 грн. та 57193,48 грн., а всього 808114,14 грн. шляхом звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_5. Замінено стягувача Публічне акціоне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , поточний рахунок 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» виходив з того, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17 червня 2010 року у справі №21028/10р. стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №МL-605/019/2008 від 03.10.2008 в сумі 93860,39 доларів США, тобто заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №МL-605/019/2008 від 03.10.2008 року стягнута в повному обсязі, а тому фактично Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з даним позовом з наміром повторно стягнути заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору №ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року в розмірі 69507,26 доларів США.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Зобов»язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Як вбачається із постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві №36652227 від 28.08.2013 борг частково погашено відповідно до протоколу №03/169/13/і-1 від 19.07.2013 року, кошти отримані від реалізації недостатні для повного фактичного погашення заборгованості, залишок заборгованості становить 571431,44 грн. (а.с. 167, том 1).

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», якою встановлена відповідальність майнового поручителя перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, не виключає права кредитора стягнути непокриту предметом іпотеки решту боргу з боржника у разі, якщо вартість іпотечного майна є меншою від заборгованості за основним зобов'язанням.

Зважаючи на те, що ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає необхідність зазначення в рішенні суду лише початкової ціни предмета іпотеки та допускає можливість зміни фактичної ціни продажу предмета іпотеки в процесі його реалізації, вимога про стягнення суми боргу, не покритого іпотечним майном, повинна заявлятися стягувачем лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобов'язанням.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано та з порушенням норм матеріального права відмовив ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4.

Ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не припиняє дію кредитного договору, тому враховуючи принцип диспозитивності, колегія суддів приходить до висновку, що до стягнення з ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає заборгованість за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року по тілу кредиту в сумі 69507,26 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.02.2015 року 1966443,80 грн.

Позивачем нараховано боржникові 1607743,24 грн. пені за несвоєчасне повернення суми кредиту.

На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України керуючись принципами розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає до стягнення, слід зменшити до 50000 грн.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 про припинення поруки суд першої інстанції виходив з того, що порука ОСОБА_3 за договором №SR-605/019/2008 від 03.10.2008 припинилися у зв»язку зі спливом шестимісячного строку з дня припинення ОСОБА_2 виконання зобов»язань за кредитним договором, а саме таке право виникло у кредитора з 04.11.2008 роки коли не було проведено боржником черговий платіж в повному розмірі за договором кредиту та діяло шість місяців

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим у зв'язку з наступним.

Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

В постанові Верховного суду України від 20.04.2016 по справі №6-2662цс15 суд зазначив: умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «ОТП Банк» в лютому 2015 року звернулосядо суду з вимогою про стягнення з боржника та пручителя ОСОБА_3 солідарно заборгованості за кредитним договором Шевченківським районним суду м. Львова 17 червня 2010 року ухвалено заочне рішення про задоволення цього позову, тобто шляхом пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_3 позивачем змінено строк виконання основного зобов'язання та відповідно протягом шести місяців не пред'явлено вимогу до поручителя ОСОБА_3, яка в суду першої інстанції просила застосувати щодо неї норми про припинення поруки.

Колегія суддів враховує те, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

За таких обставин, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, про припинення поруки, задоволенню не підлягають, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 29 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитним договором № ML-605/019/2008 від 03.10.2008 року по тілу кредиту в сумі 69507,26 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.02.2015 року 1966443,80 грн., пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 50000 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн.

В решті позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.