Справа № 473/3870/17
РІШЕННЯ

іменем України

"27" грудня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Ротар М.М.

при секретарі - Фінько О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську цивільну справу за позовом Вознесенського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2017 року Вознесенський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю.

Свої вимоги мотивує тим, що з 26 вересня 2007 року по 10 січня 2008 року відповідач перебував на обліку у Вознесенському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю. Проте, у червні 2017 року в ході розслідування страхового випадку було встановлено, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний відносився до категорії зайнятого населення, так як, з 01.11.2007 року працював у Вознесенській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 10 на посаді електрика на 0,25 ставки (за сумісництвом).

Посилаючись на порушення відповідачем ч. 1 ст.4 Закону України Про зайнятість населення, позивач просив стягнути з відповідача суму безпідставно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 961,88 грн.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, додатково зазначив, що про порушення своїх прав вони дізналися з листа Вознесенського об'єднаного управління пенсійного фонду України Миколаївської області від 19 червня 2017 року.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог просив застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України Про зайнятість населення зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст.1 Закону України Про зайнятість населення безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачуваних законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 26.09.2007 року відповідач звернувся до Вознесенського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а. с. 7,8).

Наказом Вознесенського міськрайонного центру зайнятості від 26 вересня 2007 року за №НТ070926 відповідачу надано статус безробітного з 26 вересня 2007 року та з 26 вересня 2007 року по 09 січня 2008 року призначено допомогу по безробіттю (а. с. 9).

Наказом Вознесенського міськрайонного центру зайнятості від 10 січня 2008 року за №НТ080110 з 10 січня 2008 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з обліку у зв'язку з отриманням права на пенсію. (а. с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що за період 01.11.2007 року по 10.01.2008 року відповідач отримав 961,88 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується довідкою Вознесенського міськрайонного центру зайнятості (а. с. 14).

Проте, частиною 1 ст. 4 Закону України Про зайнятість населення визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

Як вбачається з витягу з наказу №118-К від 15.10.2007 року відповідач був прийнятий на посаду електрика на 0,25 ставки (за сумісництвом) 012.11.2007 року. (а.с.12). Також з довідки Вознесенської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 10 вбачається, що відповідач дійсно працює у Вознесенській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №10 електриком за сумісництвом 0,25 ставки з 01.11.2007 року по 31.08.2016 року. (а. с. 12,13).

Як вбачається з акту №222 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 08.08.2017 року відповідач порушив законодавство про зайнятість населення, оскільки, в період перебування на обліку як безробітний перебував у трудових відносинах з Вознесенська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10 на посаді електрика починаючи з 01.11.2007 року, тобто відносився до зайнятого населення, а тому не мав право на матеріальне забезпечення (а. с. 12).

Відповідно до положень частини другої та третьої статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 будучи працевлаштованою особою відносився до категорії зайнятого населення, а тому не міг перебувати на обліку як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю з 01.11.2007 року.

Вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати безробітним забезпечення та надання їм соціальних послуг, а тому неповідомлення такими особами центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання ними своїх обов'язків та відповідно до ст.36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.257 ЦК України)

Відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні було встановлено, що про порушення відповідачем прав позивача, останній дізнався з листа Вознесенського об'єднаного управління ПФУ Миколаївської області від 19 червня 2017 року №7440/06, а тому позивачем позовна заява подана до суду в межах строку позовної давності .

Із викладеного слідує, що позов Вознесенського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону УкраїниПро судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь Вознесенського міськрайонного центру зайнятості ( 56500 місто Вознесенськ, вулиця Київська 97, , МФО 826013, р/р №0515 в ГУ ДКСУ Миколаївської області) безпідставно отриману допомогу по безробіттю в розмірі - 961 гривня 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар