Номер провадження: 22-ц/785/4666/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Кононенко Н.А., Сегеди С.М.,
при секретарі: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 рокупозов товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області 13.03.1996 року, що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Л. Українки, буд. 26, п/р НОМЕР_3 в ПАТ «УкрСиббанк», м. Київ, МФО 351005, Код ) заборгованість за договором позики грошових коштів від 29.04.2013 року у загальному розмірі 25897 (двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 04 коп. та судові витрати в сумі 258 (двісті п`ятдесят вісім) грн. 97 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТзДВ СК «Альфа-Гарант» в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 29.04.2013 року позивач ТзДВ СК «Альфа-Гарант» надав відповідачу ОСОБА_1 позику у сумі 74700,00 грн. в обмін на зобов`язання останнього повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у розмірі і строки, передбачені п. 3 цього договору, з датою кінцевого повернення позики у повному обсязі 29.10.2010 року.

Пункт 6 цього договору передбачає, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, він зобов`язаний сплатити суму позики відповідно до ст. 625 ЦК України та подвійну облікову ставку НБУ, що діятиме на день виникнення прострочки, від простроченої суми.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, станом на 23.09.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором склала у загальному розмірі 25897,04 грн.

Із розрахунків позивача вбачається, що основний борг становить 24900,00 грн.; сума неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення частини позики у розмірі 4150,00 грн. з 03.06.2014 року по 30.06.2014 року 60,49 грн.; сума інфляційних втрат за час прострочення частини позики у розмірі 4150,00 грн. за червень 2014 року 41,50 грн.; три проценти річних за час прострочення частини позики у розмірі 4150,00 грн. з 03.06.2014 року по 30.06.2014 року 9,55 грн.; сума неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення частини позики у розмірі 8300,00 грн. з 01.07.2014 року по 16.07.2014 року 60,49 грн.; сума неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення частини позики у розмірі 8300,00 грн. з 17.07.2014 року по 31.07.2014 року 85,27 грн.; сума інфляційних втрат за час прострочення частини позики у розмірі 8300,00 грн. за липень 2014 року 33,20 грн.; три проценти річних за час прострочення частини позики у розмірі 8300,00 грн. з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року 21,15 грн.; сума неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення частини позики у розмірі 12450,00 грн. з 01.08.2014 року по 01.09.2014 року 272,88 грн.; сума інфляційних втрат за час прострочення частини позики у розмірі 12450,00 грн. за серпень 2014 року 99,60 грн.; три проценти річних за час прострочення частини позики у розмірі 12450,00 грн. з 01.08.2014 року по 01.09.2014 року 32,75 грн. ; сума неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення частини позики у розмірі 16600,00 грн. з 02.09.2014 року по 23.09.2014 року 250,14 грн.; три проценти річних за час прострочення суми позики у розмірі 16600,00 грн. з 02.09.2014 року по 23.09.2014 року 30,02 грн.

Наведені розрахунки стороною відповідача не оспорювались.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував до правовідносин що склалися вимоги статтей 625, 1046, 1049 ЦК України та дійшов вірного висновку про задоволення заявлених вимог.

За договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками / ст. 1046 ЦК України/.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, такий правочин укладається у письмовій формі (що сторонами дотримано). До того ж обов`язкове нотаріальне посвідчення такого договору законом не вимагається.

Встановлені судом першої інстанції обставини, які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, свідчать про відповідність договору позики, укладеного між сторонами, вимогам ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку про задоволення заявлених вимог.

Такий висновок суду першої інстанції повністю кореспондується з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Єдиним доводом апеляційної скарги є неналежне повідомлення апелянта про розгляд даної справи, який висновків суду не спростовує та не дає підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Тому, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на такі вимоги, і відсутність в поданій апеляційній скарзі будь-яких інших обґрунтованих доводів, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра
Судді: С.М. Сегеда
Н.А. Кононенко