Справа № 145/693/16-ц Провадження № 22-ц/772/2022/2017Головуючий в суді першої інстанції Кіосак Н. О.
Категорія 47Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Судді -доповідача: Рибчинського В.П.,

Суддів : Берегового О.Ю., Денишенко Т.О.,

при секретарі Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ворошилівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Ворошилівської сільської ради,-

ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до Ворошилівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Ворошилівської сільської ради.

Позовну заяву мотивувала тим, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської ради народних депутатів від 03.04.1992 року їй було виділено земельну ділянку, розміром 0,25 га під будівництво житлового будинку.

Проте, рішенням № 36 4 сесії 6 скликання Ворошилівської сільської ради від 06.04.2011 року їй відмовлено в наданні дозволу на розробку та виготовлення техдокументації на земельну ділянку в АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської ради народних депутатів від 03.04.1992 року їй, серед інших, було виділено земельну ділянку, розміром 0,25 га під будівництво індивідуального будинку в урочищі «Забіжка» (вул.. Сонячна) за №4. Крім того, на даній земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна столової магазину, що перебуває в оренді СФГ «Десна» відповідно до договору оренди від 04.07.2001 року та цільове призначення ділянки є комерційне використання.

Постановою Тиврівського районного суду від 02.11.2011 року за її позовом дане рішення Ворошилівської сільської ради визнано протиправним та скасовано. Зобов'язано Ворошилівську сільську раду розглянути її заяву про надання дозволу на розробку та виготовлення техдокументації.

Однак, Ворошилівська сільська рада ухиляється від вирішення даного питання.

У червні - липні 2012 року вона повторно звернулась із заявою про отримання дозволу на розробку та виготовлення техдокументації на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Однак, рішенням №140 15 сесії 6 скликання від 12.07.2012 року їй знову було відмовлено у наданні дозволу.

Крім того, дане питання було предметом розгляду 17 сесії 6 скликання Ворошилівської сільської ради від 13.12.2012 року, однак рішення з цього приводу прийнято не було.

Рішенням 30 сесії 6 скликання від 26.12.2014 року їй знову було відмовлено у наданні дозволу на розробку та виготовлення техдокументації. Незважаючи на вищевикладене, рішенням 3 сесії 7 скликання Ворошилівської сільської ради №38 від 23.12.2015 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення та розробку технічної документації.

Відмовляючи їй у наданні дозволу на розробку техдокументації та, надаючи дозвіл ОСОБА_3, сесією Ворошилівської сільської ради порушено принцип рівності права власності на землю, що полягає у наданні йому перед нею переваг при прийнятті рішення про надання дозволу та порушення забезпечення її гарантій прав на землю.

Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення 3 сесії 7 скликання Ворошилівської сільської ради №38 від 23 грудня 2015року про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу на території Ворошилівської сільської ради в межах населеного пункту в АДРЕСА_1, загальною площею 0,1250 га.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Тивріського районного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року, позивач звернулась до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування норм процесуального права, та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не врахував, що при наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, було надано незаконні переваги, оскільки їй у наданні такого дозволу було відмовлено з підстав того, що їй виділена земельна ділянка в урочищі «Забіжка», наявності на земельній ділянці об'єкта нерухомості, а також невідповідності генеральному плану с. Ворошилівка, однак в цей же час, надала ОСОБА_3 вищевказаний дозвіл.

Вважає, що твердження суду про те, що спірна земельна ділянка їй не виділялась спростовується виготовленою нею технічною документацією, підписаними сільським головою актами прийому-передачі межових знаків та викопіюванням земельної ділянки.

Також зазначає, що судом не взято до уваги, що виділення їй земельної ділянки не пов'язано з її вилученням у третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання по суті, суд першої інстанції не врахував приписи ст. 19 Конституції України, ст. 6, 20, 25, 50 ЗУ «Про землеустрій».

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 9 червня 2017 року вказаним вимогам відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської Ради народних депутатів Тиврівського району Вінницької області від 3 квітня 1992 року затверджено розміри присадибних земельних ділянок під будівництво 14 особам, в тому числі і позивачці ОСОБА_2 (а.с. 37-38). Заяву про виділення земельної ділянки позивачка подавала до Ворошилівської сільської ради 05.04.1992 року, що стверджується витягом з Журналу реєстрації заяв під будівництво жилих будинків (а.с.45).

В рішенні Ворошилівської сільської ради від 03.04.1992 року адреси земельних ділянок не вказані.

Згідно зі Списком громадян, яким виділено земельні ділянки рішенням Ворошилівської сільської ради від 03.04.1992 року, розміром по 0,25 га, ОСОБА_4 рахується за №2; ОСОБА_2 - за №4 (а.с.38).

Відповідно до рішення виконкому Ворошилівської сільської ради від 15.02.2007 року №9 «Про присвоєння номерів господарським об'єктам» адресу АДРЕСА_1, присвоєно, зокрема, будівлі їдальні (а.с. 42).

За зверненням СФГ «Десна» від 14.03.2009 року, головою якого є ОСОБА_5, рішенням 17 сесії 5 скликання Ворошилівської сільської ради від 19.03.2009 року даному господарству було вирішено надати земельну ділянку по АДРЕСА_1 в оренду, площею 0,3108 га в т.ч. під будівлями та спорудами -0,0248 га, під проїздами, проходами та площадками 0,2860 га та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка передавалась на умовах оренди, проект був розроблений за замовленням СФГ «Десна» (а.с. 156-171).

20.11.2015 року рішенням № 23 2 сесія 7 скликання Ворошилівської сільської ради в зв'язку невиконанням рішення сесії Ворошилівської сільської ради від 19.03.2009 року, відсутністю договору оренди та набуттям права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 вирішила визнати таким, що втратило чинність рішення Ворошилівської сільської ради від 14.05.2007 року №55; вищевказану земельну ділянку зараховано до земель запасу (а.с.172).

Рішенням №36 4 сесії 6 скликання Ворошилівської сільської ради від 06.04.2011року ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на розробку та виготовлення техдокументації на земельну ділянку в АДРЕСА_1, площею 0,25 га.

Свою відмову сесія Ворошилівської сільської ради мотивувала тим, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської ради народних депутатів від 03.04.1992 року їй, серед інших, було виділено земельну ділянку, розміром 025га під будівництво індивідуального будинку в урочищі «Забіжка» за №4. На земельній ділянці по АДРЕСА_1, знаходиться об'єкт нерухомого майна столової магазину, що перебуває в оренді СФГ «Десна» відповідно до договору оренди від 04.07.2001 року та цільове призначення ділянки є комерційне використання (а.с.8).

Постановою Тиврівського районного суду від 02.11.2011 року (а.с.11-12) рішення Ворошилівської сільської ради визнано протиправним та скасовано, зобов'язано Ворошилівську сільську раду розглянути заяву ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розробку та виготовлення техдокументації на вказану земельну ділянку.

До такого висновку суд дійшов, з тих підстав, що відповідачем не було надано переконливих доказів того, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської ради від 03.04.1992 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку не по АДРЕСА_1, по вул. Сонячній.

Рішенням №140 15 сесії 6 скликання Ворошилівської сільської ради від 12.07.2012 року (а.с.8) ОСОБА_2 повторно відмовлено в наданні дозволу на розробку та виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Свою відмову Ворошилівська сільська рада мотивувала тим, що в 1986-1990 р.р. дана земельна ділянка рахувалась під сільським забудовами жителів села (відмітка останнього датована 16.08.1991року); земельна ділянка на підставі рішення № 181 надана на умовах оренди СФГ «Десна»; надання земельної ділянки у приватну власність суперечить містобудівній документації, а саме Генеральному плану с.Ворошилівка, розробленому в 1969 р.

Рішеннями 17 сесії 6 скликання від 13.12.2012 року та 30 сесії 6 скликання від 26.12.2014 року Ворошилівська сільська рада (а.с. 9-10) заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку техдокументації на земельну ділянку в АДРЕСА_1, задоволені не були.

Рішення №140 15 сесії 6 скликання Ворошилівської сільської ради від 12.07.2012 року , рішення 17 сесії 6 скликання від 13.12.2012 року та 30 сесії 6 скликання від 26.12.2014 року про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку та виготовлення технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1, не оскаржувались.

23 грудня 2015 року Ворошилівська сільська рада рішенням № 38 3 сесії 7 скликання надала дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу на території Ворошилівської сільської ради в межах населеного пункту с. Ворошилівка в т.ч. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1250 га в АДРЕСА_1

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які б свідчили про незаконність рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою суду не надано. Позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав. Оскаржуваним рішенням сесії сільської ради права позивача не порушені.

Колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позову або відмову у їх задоволенні.

Згідно зі статтею 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97?ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно?правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 ЗК Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята, одинадцята статті 118 ЗК).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_3 не порушені права та законні інтереси ОСОБА_2 оскільки саме по собі надання дозволу не означає позитивного рішення про виділення земельної ділянки, крім того позивачка ОСОБА_2 неодноразово зверталась до сесії сільської ради про надання дозволу на виготовлення проектної документації щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. Сесія сільської ради відмовляла у наданні дозволу однак зазначенні рішення оскаржені не були. Рішення про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою не є предметом розгляду даної справи, а тому судом оцінюватись на відповідність нормам закону не можуть. ОСОБА_2 зверталась про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за адресою АДРЕСА_1, площею 0,25 га в той час коли ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою за адресою АДРЕСА_1, площею 0,1250 га, що свідчить про те, що конфігурації земельних ділянок, їх адреси та розміри різні. Сам факт надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не може порушувати права позивачки оскільки одночасно дозволи на розроблення проекту землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку можуть надаватись кільком особам. Посилання ОСОБА_2 на те, що рішенням 9 сесії 21 скликання Ворошилівської сільської Ради народних депутатів Тиврівського району виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1, не заслуговують на увагу, оскільки сам номер 24 «а» був присвоєний виконкомом Ворошилівської сільської ради 15.02.2007 господарським об»єктам, зокрема і приміщенню їдальні. На земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, в 1992 році, як встановлено із показів свідків, знаходився житловий будинок і розпочато будівництво адміністративної будівлі місцевого сільськогосподарського підприємства, крім того, зазначеним рішенням лише визначено розмір земельних ділянок, їх адреси в рішенні не зазначені.

Наявність у позивачки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, в с. Ворошилівка, позовних вимог не підтверджує, оскільки дана технічна документація була розроблена ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за особистим звернення ОСОБА_2, відповідного дозволу на її розробку сільська рада не приймала. Згідно листа Ворошилівської сільської ради від 11.11.2015 року відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Ворошилівська сільська рада просила призупинити видачу витягу з Державного земельного кадастру та подальшу реєстрацію земельної ділянки, а також відкликала акт погодження межі земельної ділянки, що підписаний сільським головою, який є складовою даної технічної документації.

Крім того ненадання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою не може бути підставою для визнання рішення про надання такого дозволу іншому громадянину незаконним.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Рибчинський В.П.

Судді Береговий О.Ю.

Денишенко Т.О.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.