Провадження номер 2/741/613/17
Єдиний унікальний номер 741/1553/17
РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права на спадкову земельну частку (пай). Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. За життя вона набула право на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка, що знаходиться на території Держанівської сільської ради Носівського району, яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син (батько позивача) ОСОБА_5, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але він офіційно не оформив своє право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Позивач є спадкоємцем померлого. Спадщину після його смерті вона прийняла. Однак, коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), то отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у довідці №191 Держанівської сільської ради від 15 квітня 2010 року зазначено, що ОСОБА_4 на день смерті проживала одна, тому ОСОБА_5 не вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 Саме тому позивач просила судовим рішенням визнати за нею право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5

У судовому засіданні 15 листопада 2017 року позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позовної заяви, та просила суд їх задовольнити.

18 грудня 2017 року позивач у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу в її відсутність.

Представник відповідача Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 15 листопада 2017 року допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дали показання, що вони є жителями с. Держанівка Носівського району, їм достовірно відомо, що після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_5 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проводив поховання матері та поминальні обряди, розпоряджався предметами домашнього вжитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України у редакції від 15.12.2017 учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього КСП ім. Шевченка на території Держанівської сільської ради Носівського району вартістю 116629 грн. 49 коп., що підтверджується копією сертифіката (а. с. 16) та копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру Чернігівської області від 05.10.2017 № 31-25-0.32-1490/172-17 (а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 14).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41). Отже, спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_5 був сином ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11), а, отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністром юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин, доказом вступу в управління та володіння спадковим майном можуть бути: довідки виконавчого комітету відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 у силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Це підтверджується копією довідки виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області №192 від 15 квітня 2010 року (а. с. 17) про те, що ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4: проводив похорони та поминальні обряди, облаштовував місце поховання, розпоряджався предметами домашнього вжитку, має на руках сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав спадкодавцю. Також фактичне прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті матері підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 15).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 62). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 9), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 20), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 21), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 10). А, отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 № 61/2010 убачається, що спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2, подавши до Носівської районної ДНК у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом, яким є дружина померлого ОСОБА_8 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельну ділянку, автомобіль, мисливську рушницю (а. с. 45-58).

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо права на земельну частку (пай), оскільки в довідці №191 Держанівської сільської ради від 15 квітня 2010 року зазначено, що ОСОБА_4 на день смерті проживала одна, тому ОСОБА_5 не вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області № 1647/01-16 від 30 листопада 2017 року (а. с. 69).

Однак, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Згідно з ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат, на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право на земельну частку (пай) вартістю 116629 грн. 49 коп. із земель колишнього КСП ім. Шевченка розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів, яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 164 від 20 серпня 1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий