У Х В А Л А

04 грудня 2017 року Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тітова Т.А.., розглянувши заяву Комунального підприємства « Компанія « Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2017 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу з боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній надавались послуги з питного водопостачання та водовідведення за адресою м. Добропілля вул. Московська 22/4. Просить видати судовий наказ про стягнення боргу у розмірі 13473,90 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 800 грн.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ч.3ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу боржник є користувачем послуг з питного водопостачання та водовідведення за адресою м. Добропілля вул. Московська 22/4 та має борг за вказаною адресою за надані послуги в розмірі 13473,90 грн. Борг виник за період з 01.01.2010 року.

Згідно п.9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 року, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із поданої заяви, заявник звернувся до суду із заявою 01 грудня 2017 року., в якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника суму заборгованості, що виникла у період з 01.01.2010 р. по 01.11.2017 р.

Таким чином, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, з пропуском строку позовної давності.

В звязку з чим, суд вбачає, що є спір про право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст.96, 100, 101, 256,257 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

Відмовити у прийнятті заяви, Комунального підприємства « Компанія « Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Позивач у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.99 ЦПК України в разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.А. Тітова

04.12.2017