АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2112/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київська Русь» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Київська Русь» (далі - ПрАТ СК «Київська Русь», страхова компанія), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_3) про захист прав споживача, зобовязання виконання умов договору та стягнення матеріальної, моральної шкоди, завданої невиконанням зобовязань, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з вказаним позовом до страхової компанії, посилаючись на те, що відповідач неправомірно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування за договором страхування (страховий сертифікат) КР 003989/ЗК-15 від 17.01.2015 року.

Позивачка зазначала, що 15.01.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та її сином, ОСОБА_7, укладено кредитний договір № 4539-101.2-13.2 на споживчі цілі в сумі 380 000 гривень. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір застави від 15.01.2013 року № 53. Обєктом застави за договором (п.1.1.а.) є автомобіль марки VOLVO S60, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

На виконання умов договору застави (п. 3.7.7. Договору) вказаний автомобіль було застраховано на підставі договору страхування (страховий сертифікат) КР 003989/ЗК-15 від 17.01.2015 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «Київська Русь» на страхову суму 246 968 грн.

10.02.2015 року о 04.00 год. в с. Червоні Партизани, Носівського району, Чернігівської області її син ОСОБА_7, керуючи застрахованим автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб.

На виконання умов договору страхування позивачка надала відповідачу на розгляд всі матеріали для проведення страхового відшкодування у звязку із пошкодженням автомобіля, але отримала відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відмова мотивована тим, що вартість роботоздатних деталей автомобіля «Вольво» д.н.з. НОМЕР_2 перевищує страхову суму, а матеріальні збитки перевищують 80% страхової суми, тому встановлено повну конструктивну загибель автомобіля (підстава - звіт субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 № 1102 від 11.03.2015 року).

Позивачка зазначила, що користуючись своїм правом, передбаченим п. 9.1. Умов № 3.1 добровільного страхування наземного транспорту позичальників ПрАТ «Страхова компанія «Київська Русь», на призначення повторної експертизи, вона звернулась до судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_9

Відповідно до його ОСОБА_10 № 482 від 08.06.2015 року за результатами експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідент. № YV1RS94, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 476754 грн. 35 коп. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, складає 167 253 грн. 08 коп. Післяаварійне відновлення автомобіля технічно можливе та економічно доцільне. Ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 79 986 грн. 76 коп. Розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_7 О,С. в результаті ДТП 10.02.2015 року прирівнюється до ринкової вартості на момент пошкодження і складає 283 785 грн. 60 коп.

На підставі п. 2.1. Умов № 3.1 добровільного страхування наземного транспорту позичальників за договором страхування наземного транспорту, ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача на свою користь 246 698 грн. 32 коп. страхового відшкодування а також 2 500 гривень моральної шкоди, заподіяної їй у звязку з відмовою страхової компанії у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова Компанія «Київська Русь» на користь ОСОБА_6 165 581 грн. 26 коп. страхового відшкодування.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова Компанія «Київська Русь» просить рішення суду скасувати, оскільки справа досліджена неповно та необєктивно, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим та незаконним. Просить ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно договору страхування єдиним вигодонабувачем для отримання страхового відшкодування є заставодержатель ПАТ «Банк «Київська Русь», який не ліквідований, а знаходиться в стані припинення. Керівником Банку призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_11 У страхувальника виникає право вимоги лише у разі уповноваження його вигодонабувачем. Банк жодної заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_6 не направляв. Навпаки, Банк (вигодонабувач) надав суду інформацію про наявність заборгованості в сумі 109 757 грн. 69 коп. за договором кредиту, та просив суд відмовити у виплаті матеріальних збитків позивачці, оскільки вигодонабувачем є ОСОБА_3.

Крім того, ПрАТ СК «Київська Русь» не має законних підстав для виплати відшкодування, так як вартість працездатних деталей автомобіля перевищує страхову суму. ОСОБА_10 автотоварознавчого дослідження №482 від 08.06.2015 року, складений СПД ОСОБА_9 є необєктивним та не може бути використаний судом як належний доказ.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_6 не порушує інтереси ПАТ «Банк «Київська Русь» як вигодонабувача. Що стосується вартості заподіяних збитків позивачці, то міськрайонний суд поклав у в основу рішення ОСОБА_10 № 482 від 08.06.2015 року за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля, зроблений експертом ОСОБА_9

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 16 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2.1. Умов № 3.1 добровільного страхування наземного транспорту позичальників за договором страхування наземного транспорту Страховик зобовязується за обумовлену в договорі плату (страхову премію), при настанні передбаченої в договорі події (страхового випадку) відшкодувати Страхувальнику (Вигодонабувачу) заподіяні внаслідок цієї події збитки (сплатити страхове відшкодування) в межах обумовленої договором страхової суми.

Як вбачається з матеріалів справи 15.01.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та сином позивачки, ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 4539-101.2-13.2 на споживчі цілі в сумі 380 000 грн.

На забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором позивачкою передано в заставу її автомобіль марки VOLVO S60, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

На виконання умов договору застави (п. 3.7.7. Договору) автомобіль було застраховано.

17.01.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Київська Русь» та ОСОБА_6 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту позичальників, а саме автомобіля «Вольво», модель S 60, д.н.з. НОМЕР_2, 2008 року випуску (т.1, а.с. 7-11).

За умовами договору страхування страховик зобовязався за обумовлену в договорі плату (страхову премію), при настанні передбаченої в договорі події (страхового випадку) відшкодувати страхувальнику (вигодонабувачу) заподіяні внаслідок цієї події збитки (сплатити страхове відшкодування) в межах обумовленої договором страхової суми (пункт 2.1 умов 3.1 договору страхування).

Відповідно до п. 4.1.1 умов 3.1 договору страхування наземного транспорту позичальників пошкодження або знищення ТЗ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вважається страховим випадком.

10.02.2015 року о 04.00 год. ОСОБА_7, керуючи автомобілем VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив правила дорожнього руху, здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого пошкодив транспортний засіб.

Відповідно до постанови Золотоніського міськрайонного суду від 11.03.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (т.1, а.с. 12).

Листом № 61/15 від 26.03.2015 року ПрАТ «СК «Київська Русь» відмовило позивачці у виплаті відшкодування. Свою відмову страхова компанія обґрунтувала тим, що відповідно до оцінки вартості збитків в результаті випадку, що стався 10.02.2015 року, зробленої субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 460 450 грн. 76 коп. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля повинна бути не менше його ринкової вартості, визначеної за порівняльним підходом і складає 237 923 грн. 73 коп. Отже матеріальний збиток по даному страховому випадку оцінений ФОП ОСОБА_8 у розмірі більше ніж 80% від страхової суми і становить повну конструктивну загибель автомобіля. Проведена ним же оцінка робото здатних деталей автомобіля в сумі 310 498 грн. 74 коп., перевищує страхову суму за договором страхування.(т. 1, а.с. 13).

Як вбачається з ОСОБА_10 № 482 від 08.06.2015 року, проведеного експертом ОСОБА_9 за результатами експертного авто-товарознавчого дослідження автомобіля VOLVO S60, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідент. № YV1RS94, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 476 754 грн. 35 коп. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, складає 167 253 грн. 08 коп.

Післяаварійне відновлення автомобіля технічно можливе та економічно доцільне.

Ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 79 986 грн. 76 коп. Розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_7 О,С. в результаті ДТП 10.02.2015 року прирівнюється до ринкової вартості на момент пошкодження і складає 283 785 грн. 60 коп.

Даючи оцінку вказаному повторному висновку № 482 від 08.06.2015 року оцінки заподіяної шкоди позивачці, колегія суддів погоджується з позицією міськрайонного суду в цій частині.

Дане експертне авто-товарознавче дослідження проведене судовим експертом з освітою за спеціальністю інженер-механік та стажем експертної роботи більше 20-ти років, маючого кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику».

ОСОБА_10 № 482 достатньо обґрунтований з наукової точки зору, узгоджується з іншими доказами про справі і правомірно використаний як доказ при вирішенні спору.

Доводи апеляційної скарги в цій частині непереконливі і підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розмір страхового відшкодування у сумі 165 581 грн. 26 коп. страховою компанією не оскаржувався.

Що стосується посилання апелянта те, що згідно з договором страхування єдиним вигодонабувачем для отримання страхового відшкодування є заставодержатель ПАТ «Банк «Київська Русь», то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача). Аналогічна норма закріплена ст. 3 Закону України «Про страхування».

Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що він має право вимагати від страховика виконання обовязків за укладеним договором.

Відповідно до договору добровільного страхування автомобіля «Вольво», модель S 60, д.н.з. НОМЕР_2 від 17.01.2015 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Київська Русь» та ОСОБА_6 вигодонабувачем визначено ПАТ «Банк «Київська Русь».

Разом з тим, для того, щоб вигодонабувач міг отримати захист свого права, що випливає із договору страхування, він повинен виразити на це свою волю, тобто подати страховику відповідну заяву, надати повідомлення страхувальнику тощо. В протилежному випадку, носієм відповідного права продовжує бути страхувальник.

Як вбачається з матеріалів, справи ОСОБА_3 був залучений до справи і не заявляв вимог на отримання ним самим суми страхового відшкодування, не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що посилання апелянта на відсутність у страхувальника права на вимогу відшкодування на свою користь суперечить приведеним вище нормам матеріального права.

Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладену у постанові від 14 червня 2017 року (справа № 6-2112 цс16).

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, закон, який їх регулює.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни цілком обґрунтованого та справедливого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Київська Русь» - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :