Єдиний унікальний номер 741/1267/17
Провадження № 2/741/528/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 05 грудня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 серпня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву на отримання кредиту, ознайомився із умовами кредитування. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобовязання.

Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 329,23 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі анкети-заяви від 15 серпня 2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що підтверджується копією анкети-заяви та витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 6; 7).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодився з тим, що його письмова заява від 15 серпня 2012 року разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис на анкеті-заяві (зворот а.с. 6).

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим має загальну заборгованість по наданому кредиту, яка станом на 31 липня 2017 року складає 33 329,23 грн., з якої 263,80 грн. заборгованість за кредитом, 26 412,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 589,95 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 563,30 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-5).

Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано пеню за несвоєчасність виконання відповідачем зобовязань за договором та штрафи за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 563,30 грн. (процентна складова).

Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно ст. 61 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту за умовами договору підлягає пеня, а у стягненні штрафів за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2012 року станом на 31 липня 2017 року у розмірі 31 265,93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір у розмірі 1 600 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1).

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 93,81 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1500,96 грн.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 16, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 214, 215, 226, 228 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; , рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 серпня 2012 року станом на 31 липня 2017 року в сумі 31 265 (тридцять одна тисяча двісті шістдесят пять) грн. 93 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 96 коп.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В. Киреєв