Справа № 2/593/507/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинковолодіння, що знаходиться в селі Гутисько Підвисоцької сільської ради Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Шевченка, 8, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивачка та її представник не зявилися. Представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просить їх задоволити.

Представник Підвисоцької сільської ради Бережанського району у судове засідання також не з`явився, представив суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення заявлених позивачкою вимог заперечень не має.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та взявши до уваги заяви сторін і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивачки ОСОБА_2 помер 18 квітня 2012 року, то питання про спадкування належного йому майна слід вирішувати, керуючись чинним нині Цивільним Кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 та ч.3 ст.1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що батьки позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вулиці Шевченка, 8, і були співвласниками зазначеного будинковолодіння, їм обом на праві спільної сумісної власності належало по 1/2 його частині.

Цей факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: довідкою Підвисоцької сільської ради за № 436, виданої 24 жовтня 2017 року по записах погосподарської книги; свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, що було видане 22 лютого 1989 року виконавчим комітетом Бережанської районної ради; інформаційною довідкою за № 262 про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що були видані 7 листопада 2017 року Бережанським ОК МБТІ на підставі інвентаризаційної справи № 8.

Із свідоцтва про смерть видно, що батько позивачки ОСОБА_2 помер 18 квітня 2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинковолодіння, що знаходиться в селі Гутисько Бережанського району, на вулиці Шевченка, 8.

Із заповіту, складеного 18 травня 2010 року ОСОБА_2 та посвідченого секретарем Підвисоцької сільської ради Бережанського району Тернопільської області, видно, що спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном: належний йому житловий будинок, що знаходиться в с. Гутисько Бережанського району, на вулиці Шевченка, 8, заповів своїм дітям: сину ОСОБА_4 та дочкам: ОСОБА_5 і ОСОБА_1.

Пояснення позивачки, викладені нею у позовній заяві, свідчать також про те, що її батько на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном та, склавши заповіт, все належне йому майно, в тому числі і 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в селі Гутисько Бережанського району на вул.Шевченка, 8, заповів у рівних частинах своїм дітям: їй, її брату ОСОБА_4 та сестрі ОСОБА_5. І хоч вона у визначений законом шестимісячний строк звернулася із письмовою заявою в держнотконтору про прийняття спадщини та вже переоформила на себе належну спадкодавцю земельну ділянку, а інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини про що подали у держнотконтору свої письмові заяви, однак через відсутність правовстановлюючого документу, який би свідчив про належність спадкодавцеві зазначеної частини будинковолодіння, не мала змоги переоформити його на себе, а так як вона фактично прийняла спадщину, то з тих підстав просила її позовні вимоги задоволити.

Вищевказаний факт підтверджується : заявою, поданою позивачкою в держнотконтору про бажання прийняти спадщину після смерті її батька; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, що було видане 11 грудня 2012 року на імя позивачки; постановою Бережанської держнотконтори за № 1984/02-31 від 27 жовтня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та заявами ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у якій останні відмовилися від прийняття спадщини смерті батька на користь позивачки.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що батько позивачки, являючись власником 1/2 частини будинковолодіння, розпорядився належним йому майном та склав заповіт на користь позивачки, її сестри ОСОБА_5 та брата ОСОБА_4, а так як останні відмовилися від прийняття спадщини про що подали свої письмові заяви, а позивачка, будучи за заповітом єдиним спадкоємцем належного батькові майна, фактично прийняла спадщину, так як переоформила на себе належну батькові земельну ділянку, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеної частини будинковолодіння не мала можливості переоформити її на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 89, 258-269, 264-268, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч.3 ст.1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 18 квітня 2012 року, у вигляді 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Гутисько Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Шевченка, 8.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками повного тексту рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_6