Справа № 386/72/17
Провадження № 2/386/169/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретарів судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

Максютенко О.О.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника ФГ "Колосок-ВТ" Скрипаря В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_3 та фермерського господарства «Колосок - ВТ» про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання укладеними додаткових угод,

встановив:

Агрофірма «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та фермерського господарства «Колосок-ВТ» про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання укладеними додаткових угод, посилаючись на те, що 20 серпня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 були укладені договори оренди землі №325 та №326, за якими останній передав товариству в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площами 2,95 га. та 2,72 га. відповідно, які знаходяться на території Грузької сільської ради Голованіського району Кіровоградської області, строком на 5 років з дня набрання чинності цими договорів. Державну реєстрацію договорів оренди землі №325 та №326 було проведено 22.06.2009 року. 05 вересня 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» та ОСОБА_3 були укладені додаткові угоди до договорів оренди землі №325 та №326, за якими було продовжено строки оренди земельних ділянок до 31 серпня 2016 року. Додаткові угоди до договорів оренди землі №325 та №326 були зареєстровані 30.03.2012 року. Позивач зазначає, що пунктами 3.2. договорів оренди землі №325 та №326 погоджено, що після закінчення строку дії договорів, орендар має переважне право поновлення їх на новий строк, у зв'язку з чим орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договорів повідомити письмово орендодавця про намір продовжити їх дію, що узгоджується з нормами ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Позивач належним чином виконує умови договорів оренди землі, вчасно розраховується та виплачує орендну плату, продовжує користуватися орендованими земельними ділянками та 12.07.2016 року направив ОСОБА_3 листи-повідомлення про намір поновити договори оренди землі, до яких були долучені Додаткові угоди в яких прописувались основні пункти договорів та запропоновано збільшити орендну плату, відносно договорів оренди землі №325 та №326 до рівня 7% від нормативної грошової оцінки землі, а також визначити строк дії договорів до 31 грудня 2026 року кожен. В даний час ОСОБА_3 відповідь на листи-повідомлення не надав, однак позивач і надалі використовує орендовані земельні ділянки та здійснює всі умови договорів оренди землі №325 та №326.

Позивач в позові вказує, що він звернувся до суду оскільки дізнався про те, що 07.09.2016 року державним реєстратором Голованівської селищної ради Топольник Оксаною Михайлівною було проведено реєстрацію договорів оренди землі від 07.07.2016 року між ОСОБА_3 та фермерським господарством «Колосок-ВТ», тих самих земель, які вже орендує позивач. Умови договорів оренди землі укладених 07.07.2016 року між відповідачами значно гірші ніж умови запропоновані позивачем, що призвело до порушення його переважного права перед іншими особами на укладення договорів оренди землі на новий строк. Нові договори оренди землі укладені між відповідачами на ті самі об'єкти нерухомості, призвели до передачі в оренду одних і тих самих земельних ділянок за двома різними договорами, а тому мають бути визнані недійсними. Позивач зазначає, що відповідачами було порушено його переважне право на поновлення договорів та посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оренду землі», вважає, що мають бути визнані укладеними додаткові угоди між позивачем та ОСОБА_3, направлені останньому листами-повідомленнями.

У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати недійсними договори оренди землі від 07.07.2016 року, укладені між ОСОБА_3 та фермерським господарством «Колосок-ВТ»; визнати укладеними між позивачем та ОСОБА_3 додаткових угод до договорів оренди землі №325 та №326 від 20.08.2008 року з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених цими додатковими угодами; судові витрати покласти на відповідачів.

Представником відповідача ФГ "Колосок-ВТ" Скрипарем В.І. подано заперечення на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що ОСОБА_3 як власник земельної ділянки має право володіти, користуватися, розпоряджатися такою ділянкою. Позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки додаткова угода не може бути визнана укладеною оскільки сторони є вільними в укладенні договору, а ОСОБА_3 не виявив бажання укладати додаткову угоду з позивачем. Також законодавством не визначено обов'язок орендодавця укладати договір оренди землі з орендарем, а зміст запропонованої позивачем угоди не є таким, що відповідає будь-якому типовому договору, який набув юридично обов'язкового значення в силу дії актів цивільного законодавства, що визначено ч. 3 ст. 6 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 74-76).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив визнати недійсними договори оренди землі від 07.07.2016 року, укладені між ОСОБА_3 та ФГ «Колосок-ВТ»; посилаючись на ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» - визнати укладеними між позивачем та ОСОБА_3 додаткові угоди до договорів оренди землі №325 та №326 від 20.08.2008 року з моменту набрання чинності судового рішення на умовах визначених цими додатковими угодами; судові витрати покласти на відповідачів. Пояснив, що після закінчення строку договорів оренди землі, починаючи з 01.09.2016 року позивач не використовує земельні ділянки ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що дійсно позивач виконував умови договорів, однак приблизно у травні 2016 року писав заяву про відсутність намірів продовжувати договори оренди землі, але надати її суду не може; звертався до позивача, щоб останній не засівав землю, оскільки бажає сам обробляти земельні ділянки, додаткові угоди від позивача не отримував. Не погоджувався з пропозиціями позивача на укладення додаткових угод до договорів оренди землі, не має волевиявлення на укладення таких угод. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ФГ «Колосок-ВТ» Скрипар В.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених в запереченні. Зазначив, що спірні договори оренди землі на даний час відповідачами розірвано добровільно. Позивач після закінчення строку дії договорів оренди землі укладених з ОСОБА_3 добровільно залишив земельні ділянки останнього для особистого користування одноосібно.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права та визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, належить земельна ділянка площею 2,72 га., кадастровий номер НОМЕР_1, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, належить земельна ділянка площею 2,95 га., кадастровий номер НОМЕР_2 які знаходяться на території Грузької сільської ради Голованіського району Кіровоградської області (а.с. 32-33).

20 серпня 2008 року між ТОВ Агрофірма «Зоря» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі №325, який зареєстрований у Голованівському районному офісі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.06.2009 року за №04:09:368:00316, за умовами якого, ОСОБА_3 передав орендарю в оренду земельну ділянку загальною площею 2,95 га., яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3 на строк 5 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 18-20).

05 вересня 2011 року між ТОВ Агрофірма «Зоря» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №325 від 20 серпня 2008 року, яка зареєстрована у ВДКЗ у Голованівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 року, за умовами якої, було визначено дію договору оренди землі №325 до 31 серпня 2016 року (а.с. 21).

Крім того, 20 серпня 2008 року між ТОВ Агрофірма «Зоря» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі №326, який зареєстрований у Голованівському районному офісі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.06.2009 року за №04:09:368:00315, за умовами якого, ОСОБА_3 передав орендарю в оренду земельну ділянку загальною площею 2,72 га., яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4 на строк 5 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 11-13).

05 вересня 2011 року між ТОВ Агрофірма «Зоря» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №326 від 20 серпня 2008 року, яка зареєстрована у ВДКЗ у Голованівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2012 року, за умовами якої, було визначено дію договору оренди землі №326 до 31 серпня 2016 року (а.с. 14).

Відповідно до пунктів 3.2. договорів оренди землі №325 та №326 після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновлення їх на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договорів повідомити письмово орендодавця про намір продовжити їх дію.

Позивач є правонаступником ТОВ Агрофірма «Зоря», що підтверджується витягом зі статуту позивача, затвердженого 15.08.2016 року протоколом загальних зборів учасників (а.с. 36-40).

Надані позивачем довідки від 22.12.2016 року №3504 та №3505, а також копії відомостей видачі орендної плати продукцією/послугами за 2014-2016 роки, підтверджують факт належного виконання позивачем умов договорів оренди землі, укладених з ОСОБА_3 (а.с. 9-10, 88-122).

Як вбачається з копій проектів додаткових угод від 01.01.2016 року, листів-повідомлень про поновлення договорів оренди землі від 12.07.2016 року, описів та фіскальних чеків Укрпошти від 14.07.2016 року №379 та №409, які наявні у позивача, останнім на адресу ОСОБА_3, зазначену в договорах оренди землі №325 та №326 в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, вул. Нікрасова, 4, цінними листами були направлені додаткові угоди до договорів оренди землі №325 та №326 від 20.08.2008 року та повідомлено про намір позивача скористатися переважним правом на продовження договорів оренди землі (а.с. 15-17, 22-30).

Згідно повідомлень Кіровоградської дирекції ПАТ «Укрпошта» Ф.22, ОСОБА_3 під підпис 20.07.2016 року отримав цінні листи за фіскальними чеками №379 та №409 (а.с. 157-158).

Враховуючи наявність у позивача фіскальних чеків, описів вкладених у цінні листи на ім'я ОСОБА_3 про направлення йому повідомлень на адресу, яка значиться в договорах оренди землі №325 та №326, та враховуючи повідомлення-Ф.22, суд вважає, що позивач належним чином повідомив ОСОБА_3 про намір скористатись переважним правом на укладення договорів оренди землі на новий строк не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії цих договорів.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договорів оренди земельної ділянки на новий строк, позивач посилався на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого договорами оренди землі та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого останнім було укладено договори оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем, а саме: ФГ «Колосок-ВТ».

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна об'єкта нерухомого майна за №70603524 та №70603788 від 17.10.2016 року, станом на дату таких довідок в реєстрі були відомості про реєстрацію 07.09.2016 року державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник Оксаною Михайлівною договорів оренди земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_1, укладених 07.07.2016 року між ОСОБА_3 та ФГ «Колосок-ВТ» строком на 10 років з орендною платою в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (номер записів про інше речове право 16281229 та 16279195 відповідно (а.с. 34-35).

Однак 27 січня 2017 року між відповідачами укладено угоду про розірвання договору оренди землі площею 2,9468 га. за кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстрований 07.09.2016 року, номер запису про інше речове право 16281229, про що 30.01.2017 року здійснено державну реєстрації, що підтверджується копією угоди про розірвання договору оренди землі та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 124-125).

Крім того, 05 травня 2017 року між відповідачами укладено угоду про розірвання договору оренди землі площею 2,7215 га. за кадастровим номером НОМЕР_1, зареєстрований 07.09.2016 року, номер запису про інше речове право 16279195, про що 01.06.2017 року здійснено державну реєстрації, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 178).

За нормами ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Отже, враховуючи те, що спірні договори оренди землі від 07.07.2016 року на час розгляду справи розірвані, суд приходить до висновку, що такий договір, не створює жодних цивільних прав та обов'язків, а тому предмет спору в частині заявлених вимог про визнання такого недійсним відсутній.

Вирішуючи спір щодо визнання укладеними додаткових угод суд виходить зі слідуючого.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 25.02.2015 року №6-219цс16 та від 23.03.2016 року №6-146цс16.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Частиною другою статті 792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення по закінченню строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря передбачене ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право.

Право орендаря на продовження договору оренди землі при користуванні земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору, підлягає захисту відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Законодавець чітко визначив два види пролонгації договору оренди землі, за ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», який застосовується по закінченню строку дії договору оренди землі та за ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», який застосовується після закінчення строку дії договору оренди землі, в той час перший вид може бути реалізований лише за згодою як орендаря так і орендодавця, тоді як другий вид реалізовується незалежно від згоди орендодавця, а лише за відсутності його заперечень, і лише на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Визнання ж укладеною додаткової угоди до договору оренди землі на інших умовах та на інший строк, при відсутності волевиявлення орендодавця, призведе до порушення його майнового права, як власника своєї земельної ділянки.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконував умови договорів оренди землі, укладених з ОСОБА_3, не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договорів повідомив останнього про намір скористатися переважним правом на укладення договорів на новий строк, однак після закінчення строку дії договорів не користується земельними ділянками. В той час ОСОБА_3 після того, як позивач належним чином по закінченню договорів оренди землі (не пізніше ніж за місяць до закінчення) повідомив про намір поновлення договорів, позивачу не подавав ніяких заперечень та не надавав згоди на укладення договорів на новий строк та на нових умовах.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконливого висновку про те, що дії позивача були направлені на укладення договорів оренди землі на новий строк на нових умовах за нормами ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», однак враховуючи відсутність згоди ОСОБА_3 на укладення додаткових угод до договорів оренди, таке право позивача не може бути реалізовано, і такі додаткові угоди не можуть бути визнані судом укладеними, оскільки зміни, запропоновані позивачем, стосуються істотних умов - орендної плати, строку дії договорів, що є абсолютним правом на вільне волевиявлення ОСОБА_3

В той час позивач мав право очікувати у поновленні договорів оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк згідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у випадку продовження користування орендованими земельними ділянками протягом місяця після закінчення строку договорів оренди землі, при дотриманні порядку, визначеного цією нормою, однак таке право у позивача не виникло, у зв'язку з тим, що земельні ділянки після закінчення строку договорів оренди землі ним не використовувались, що підтверджується поясненнями представника позивача та наданими представником відповідача Скрипарем В.І. довідками Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 31.05.2017 року №450, від 29.05.2017 року №424 та від 11.10.2017 року №693, про те що ОСОБА_3 зареєстрований як одноосібник на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 площею 2,7215 га. та кадастровим номером НОМЕР_5 площею 2,9468 га., і такі земельні ділянки позивачем, після збирання врожаю в 2016 році, не використовувались (а.с. 130-131, 178).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_3 та фермерського господарства «Колосок - ВТ» про визнання недійсними договорів оренди землі та визнання укладеними додаткових угод.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 04.12.2017 року.

Суддя: Гарбуз О. С.