АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2747/17 Номер провадження 22-ц/786/2501/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_3 в порядку ст. 165 Сімейного кодексу України звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, посилаючись на те, що батьки ухиляються від її виховання, піклування про неї та її утримання, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, взагалі не цікавляться її життям. Тому просила суд позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2017 року позов задоволено, позбавлено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування понесених судових витрат по 320 грн. з кожного.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на те, що після розгляду справи у суді першої інстанції їм, як батькам дитини, вдалося знайти з дочкою спільну мову; вони мають намір звернутися до психолога, а дитину проти них налаштовують її баба ОСОБА_5 та дід ОСОБА_6, у яких склалися давні неприязнені стосунки з дочкою - відповідачкою ОСОБА_4

У поданих на апеляційну скаргу запереченнях (а.с. 164) позивач ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зазначила, що наведені в апеляційній скарзі доводи не відповідають дійсності, вона не потрібна своїм батькам, які не цікавляться її життям та станом здоров'я, не надають допомогу на її утримання.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення у пресі, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на час винесення ухвали суду від 11.12.2017 р. про опублікування у пресі оголошення про виклик відповідачки, аркуш справи 211-213).

Відповідач ОСОБА_2 також у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 202).

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, п. 9 статті 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень якого передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх представника ОСОБА_7, представника третьої особи ОСОБА_8, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р., що набула чинності 15.12.2017 р.), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 77-81 ЦПК України (у вищевказаній редакції), належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 виданого повторно Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.5).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2016 року в цивільній справі №552/1619/16-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_6, вставлено опіку над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, опікуном призначено бабусю - ОСОБА_5. Рішення набрало законної сили 11 серпня 2016 року (а.с.13-14).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року у цивільній справі №552/5548/14-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відібрання дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2014 року в цивільній справі №552/8521/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення набрало законної сили 29 квітня 2014 року (а.с.63-64).

З жовтня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає зі своїми дідом ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_5, яка призначена опікуном неповнолітньої, що встановлено вищевказаними рішеннями судів, тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребує доведенню (а.с.63-64, 13-14).

Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 11 жовтня 2016 року визначено порядок участі батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72), та встановлено батькам час спілкування з малолітньою донькою щосуботи з 10-00 год. до 14-00 год. за умови згоди самої дитини.

Як вбачається з даних психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_3, наданої Комунальним закладом «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Полтавської міської ради Полтавської області» від 24 квітня 2017 року, в даному навчальному закладі дитина навчається з грудня 2015 року. За цей час батько дівчинки ОСОБА_2 відвідав шкоду один раз. Мати дівчинки ОСОБА_4 п'ять разів приходила до школи, але ОСОБА_3 відмовилася з нею спілкуватися (а.с.10).

Будь-які дані, що батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при явці до школи цікавились навчанням дочки, дана характеристика не містить.

Відповідно до наданої 26 квітня 2017 року Полтавським обласним центром естетичного виховання учнівської молоді Полтавської обласної ради характеристики ОСОБА_3, остання з вересня 2016 року навчається у «Зразковому художньому колективі» гуртку «Юний журналіст» ОЦЕВУМ. Батьки дитини жодних зборів не відвідували, навчанням ОСОБА_3 у гуртку не цікавляться (а.с.11-12).

23.06.2017 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, вирішено внести пропозицію виконавчому комітету Київської районної в м. Полтаві ради надати висновок доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зафіксовано у протоколі № 6 від 23.06.2017 р., витяг з якого міститься в матеріалах справи (а.с.65-66).

За висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради 27 червня 2017 року за №164 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3.», виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.70).

За змістом вказаного висновку, як на підставу прийняття такого рішення орган опіки та піклування зазначив, що «вищенаведені матеріали містять інформацію щодо виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: не займаються її вихованням, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створюють належних умов для розвитку природних здібностей, не готують до самостійного життя та праці, що згідно ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав» (а.с.67-70).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не бажає спілкуватися з батьками, які не вживають жодних дій до зміни дитиною свого відношення до них. Послався на відсутність доказів про те, що відповідачі на виконання рішення органу опіки та піклування у призначений час чи в інший час намагалися поспілкуватись з дитиною, цікавилися станом її здоров'я, зверталися до шкільного психолога чи іншого спеціаліста за допомогою у налагодженні стосунків з дитиною. Об'єктивних перешкод для виконання відповідачами своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 з боку батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом першої інстанції не було встановлено. Участь в утриманні дитини відповідачі беруть через сплату стягнутих з них за судовими рішеннями аліментів.

З урахуванням вказаних обставин, позиції позивачки, яка наполягає на задоволенні позову та висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_3, районний суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 5 ст.150 СК України передбачено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Як роз'яснено в п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід

вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ).

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову

виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

У п. 18 вказаної Постанови роз'яснено, що відповідно до ст. 165 СК ( 2947-14 ) з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Встановивши дійсні обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дитини, а також позиції позивачки ОСОБА_3, яка наполягає на задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про його задоволення та позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно пояснень позивачки в суді апеляційної інстанції, відповідачі не намагалися налагодити з нею стосунки, не цікавляться її життям, кілька років поспіль не вітають її з днем народження.

Крім цього, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в жодне судове засідання ні в місцевому, ні в апеляційному судах не з'явилися, ОСОБА_4 своїх заперечень щодо позову не наводила, рішення суду першої інстанції про позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 не оспорювала, що свідчить про небажання відповідачів налагоджувати стосунки зі своєю дочкою, приймати участь у її житті та вихованні.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосереднього до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складено 26.12.2017 р.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В.Чумак