Провадження №2/485/392/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

19 серпня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Кішковської З.А.,

секретар судового засідання Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

07 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" (далі по тексту ОСОБА_1) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2013 року у розмірі 15123грн.80коп. станом на 31 березня 2017 року, у складових: 166грн.85коп.заборгованості по кредиту, 10360грн.58коп. - заборгованості по відсоткам, пеня - 3400грн., штрафи: 500грн. фіксована частина та 696грн.37коп. процентна складова. При цьому, позивач вказав, що відповідачці надав кредит в розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник прийнятих по договору зобов"язань повернення кредитних коштів, сплати процентів за їх користування та інших платежів не виконала. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заявлений розмір заборгованості, а також судові витрати.

У судове засідання сторони не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду позову, позивач направленням судового виклику на електронну адресу згідно поданої заявки, відповідачка врученням судового виклику за місцем проживання 01 серпня 2017 року згідно зворотного поштового повідомлення.

Представник позивача, у порядку ст.158 ЦПК України, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У письмовій заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи заочним порядком не заперечує.

Відповідачка про причини неявки не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала.

Суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалив про заочний розгляд справи в порядку глави 8 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази в матеріалах справи, встановив, що 26 червня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_4.

На виконання умов договору відповідачці надано кредит в розмірі 300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, за тарифним планом кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". Обов"язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менше 50грн. та не більше залишку заборгованості. За п.1.1.3.2.3 Умов банк має право змінювати розмір наданого кредиту (кредитного ліміту) без повідомлення позичальника, у інших випадках зміни тарифів і інших умов обслуговування картрахунку ОСОБА_1 зобов"язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати позичальника, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9 договора, у якому зазначається про надання позичальнику виписки по рахунку не рідше одного разу на місяць, способом, який вказаний у заяві.

Пунктом 2.1.1.12.6 Умов сторони передбачили, що в разі непогашення клієнтом боргових зобов"язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі визначеному Тарифами, що діють на дату нарахування, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

По п.2.1.1.12.6.1 Умов у випадку виникнення прострочених зобов"язань на суму від 100грн., позичальник має сплатити ОСОБА_4 пеню: базова процентна ставка по договору/30, що нараховується за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. одноразово.

Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов"язань передбачений Тарифами у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих на прострочених процентів і комісій (п.2.1.1.7.6 Умов).

Відповідачка належним чином умов договору не виконує. На погашення кредитних коштів оплату проводила частково та з порушенням термінів, останній раз 20 лютого 2014 року. Позивач надав розрахунок, за яким станом на 31 березня 2017 року, загальний розмір заборгованості складає 15123грн.80коп., з них: 166грн.85коп. заборгованості по кредиту, 10360грн.58коп. - заборгованості по відсоткам, пеня - 3400грн., штрафи: 500грн. фіксована частина та 696грн.37коп. процентна складова.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства - ч.2 ст.551 ЦК України.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що кредитним договором передбачено відповідальність за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань, то на дотримання наведених положень Конституції України правомірним буде стягнення лише пені.

Вказане відповідатиме правовій позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15.

В частині визначення розміру процентів по кредитному договору до сплати, суд зазначає, що з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року позивач в односторонньому порядку без повідомлення відповідачки у порушення умов договору та вимог чинного законодавства збільшив процентну ставку до 34,80% та 43,20% річних відповідно.

За ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2013 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву на надання їй кредитної карти «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Положення п.1.1.2.3 містить обов"язок позичальника отримувати виписки про стан карткових рахунків і проведених операціях. Періодичність таких дій не обумовлена, а також не зазначено чи містить така виписка дані про збільшення процентної ставки по кредиту.

З лютого 2014 року відповідачка жодних операцій по картрахунку не здійснювала.

Таким чином, позивач не надав доказів виконання ним п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з вересня 2014 року та з квітня 2015 року нарахування процентів повинно проводитися за ставкою 30.00% річних, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів за умовами договору.

Суд визначає розмір заборгованості по процентам до сплати за розрахунком:

за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2017 року, борг по тілу кредиту 166грн.85коп. х період 942 днів х 0.083% в день (30,00%/360) = 130грн.45коп.+92грн.14коп.(проценти до підвищення)=222грн.59коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218,224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2013 року, станом на 31 березня 2017 року, у розмірі 3789грн.44коп., з яких заборгованість по тілу кредиту-166грн.85коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 222грн.59коп., 3400 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" судові витрати 400грн.90коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем на ім'я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів після отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заява про перегляд заочного рішення може бути нею подана протягом десяти днів після отримання копії судового рішення.

Суддя