Справа №577/4011/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1981/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплогарант»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Теплогарант», третя особа: ОСОБА_4 про скасування наказів про переведення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він є інвалідом з дитинства ІІ групи, яка призначена йому безстроково та має протипоказання праці у нічний час, на висоті, у рухаючих механізмів, біля вогню, води. Із 17 серпня 2011 року працював слюсарем контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду в Комунальному підприємстві «Теплогарант» (далі КП «Теплогарант»), а з 25 січня 2013 року слюсарем з експлуатації котелень 5 розряду. Представники відповідача вмовили його написати заяву про переведення підсобним працівником, запевнивши, що дана робота буде легша і безпечніша для нього. 01 лютого 2017 року було винесено наказ про його переведення на підсобного працівника. В результаті позачергового медичного огляду було встановлено, що він не придатний для роботи підсобним робітником та наказом від 19 червня 2017 року його було звільнено з займаної посади за станом здоровя, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що вказані накази суперечать як діючому законодавства, так і локальним нормативним актам підприємства, зокрема інструкції для підсобного робітника, просить: поновити йому строк звернення до суду з позовом, який пропущений з поважних причин; визнати незаконними і скасувати накази директора КП «Теплогарант» №3-К від 01 литого 2017 року про переведення ОСОБА_3 з посади слюсаря з ремонту устаткування котелень пятого розряду підприємства на посаду підсобного робітника та №39-К від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_3 з посади підсобного робітника на підставі п.2 ст.40 КЗпП України; поновити його на посаді слюсаря з ремонту устаткування котелень 5 розряду КП «Теплогарант».

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено, поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

Скасовано накази директора КП «Теплогарант» від 01 лютого 2017 року за №3-К та від 19 червня 2017 року №39-К.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді слюсаря з ремонту устаткування котелень пятого розряду КП «Теплогарант».

Стягнуто з КП «Теплогарант» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, станом на 23 листопада 2017 року, в розмірі 13422 грн. 63 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Теплогарант», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в їх задоволенні, в звязку з пропуском строків, визначених ст. 233 КЗпП України.

При цьому вказує на те, що про порушення свої прав позивач дізнався ще 19 червня 2017 року, проте ним не було доведено поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом. Вважає, що оскаржувані накази були винесені з дотриманням норм чинного трудового законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника КП «Теплогарант» ОСОБА_5, яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача ОСОБА_6, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 17 серпня 2011 року працював слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики котелень 5 розряду в КП «Теплогарант», а з 25 січня 2013 року його переведено слюсарем з ремонту та експлуатації устаткування котелень 5 розряду (а. с. 8, 9, 10-11).

Згідно довідки спеціалізованої психіатричної МСЕК, виданої 26 травня 2016 року, ОСОБА_3 є інвалідом другої групи з дитинства, йому протипоказана праця в нічний час на висоті, у рухаючих механізмів, біля вогню, води. Може працювати слюсарем КІПА, слюсарем по ремонту та обслуговуванню котлів (а. с. 7).

01 лютого 2017 року ОСОБА_3 було подано заяву, в якій він просив перевести його підсобним робітником (а. с. 15).

Наказом директора КП «Теплогарант» від 01 лютого 2017 року №3-К, ОСОБА_3, на підставі заяви переведено підсобним робітником з 01 лютого 2017 року (а. с. 16).

06 березня 2017 року винесено наказ №11-К про направлення позивача на позачерговий медичний огляд у звязку з погіршенням стану здоровя (епілептичними нападами) (а. с. 52).

Відповідно до медичної довідки Комунального закладу «Конотопська міська лікарня» від 01 червня 2017, ОСОБА_3 не придатний для роботи за професією підсобний робітник (а. с. 19). Рекомендації комісії раціональне працевлаштування без шкідливих та небезпечних факторів виробництва.

Наказом директора КП «Теплогарант» від 19 червня 2017 року №39-К, звільнено ОСОБА_3 з посади підсобного робітника у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоровя та неможливістю переведення на іншу роботу, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України з 19 червня 2017 року (а. с. 20).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось після незаконного переведення його підсобним робітником, так як до виконання такої роботи він не приданий за станом здоровя. Мало місце навмисне погіршення роботодавцем становища робітника і створення умов для подальшого звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Доводи апеляційної скарги щодо винесення оскаржуваних наказів з дотриманням норм трудового законодавства, спростовуються зібраними по справі доказами.

Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 24, ч. 1 ст. 169 КЗпП України, забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Згідно Переліку професій працівники, яких підлягають медичному огляду, затвердженого директором КП «Теплогарант» 05 січня 2017 року, підсобний робітник підлягає медичному огляді при прийомі на роботі (а. с. 26).

Окрім того, з Посадової інструкції для підсобного робітника №15 (а. с. 25) слідує, що на посаду підсобного робітника призначається особа віком не молодше 18 років, яка перед призначенням на роботу пройшла медичний огляд, відповідно до вимог Положення про медогляд працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 31 березня 1994 року. В процесі роботи на підсобного робітника можливий вплив небезпечних і шкідливих виробничих чинників: рухомі машини та механізми, рухомі частини технологічного обладнання, заготовки, матеріали, що пересуваються; фізичне перевантаження. Для виконання покладених на нього функцій підсобний працівник зобовязаний виконувати роботу на висоті (1,3м).

Однак, відповідачем в порушення вказаних норм при переведенні ОСОБА_3 підсобним робітником, не був проведений медичний огляд з метою встановлення чи не протипоказана позивачу дана робота за станом здоровя. На повторний медичний огляд позивача було направлено лише в березні 2017 року, у звязку з погіршенням стану здоровя.

Відповідач був обізнаний з тим, що позивач є інвалідом з дитинства ІІ групи та має протипоказання на виконання певних видів робіт. Незаконно перевівши позивача з посади, на якій він міг працювати за станом здоровя, на роботу, яка йому протипоказана за станом здоровя, відповідач погіршив становище позивача та створив умови для його подальшого звільнення.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 розяснено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Задовольняючи клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду з даним позовом, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що причини його пропуску є поважними.

Зокрема, позивач є інвалідом з дитинства, у звязку з незаконним переведенням на іншу роботу та подальшим звільненням стан здоровя позивача значно погіршився, стали частішими епілептичні приступи. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та показаннями свідків - батьків позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Не звернення ОСОБА_3 до лікарні не свідчить про те, що він за станом здоровя міг в строки, визначені ст. 233 КЗпП України, звернусь до суду за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, враховуючи те, що переведення ОСОБА_3 підсобним робітником відбулось з порушенням трудового законодавства та в результаті недобросовісних дій зі сторони відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту шляхом визнання незаконними наказів від 01 лютого 2017 року «Про переведення» та від 19 червня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_3І.» та поновлення позивача на посаді слюсаря з ремонту устаткування котелень.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплогарант» залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді -