Провадження № 4-с/727/181/17
УХВАЛА

21 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Семенка О.В.

при секретарі Гончарук Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду зі скаргою, в якій просять: визнати неправомірним рішення головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом Чернівецької області від 29.06.2017 у справі №2-2430/2009, стягувачу без прийняття до виконання, визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 12.10.2017.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2017 р. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області предявлено до виконання виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом Чернівецької області від 29.06.2017 у справі №2-2430/2009 про стягнення солідарно ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Укргазмережі» ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 654,06 грн. заборгованості за природний газ.

27.11.17 року ДК «Газ України» отримала від ДВС повідомлення від 12.10.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання разом з виконачим листом Шевченківського районного суду м. Чернівці, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: з відсутністю у ньому дата народження боржника.

Вважають таке повідомлення незаконним, безпідставним, оскільки відповідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст. 369 ЦПК України виконавчий лист оформлюється відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого документа) у виконавчому документі повинні бути зазначені найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувана і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувана та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувана та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

Разом із тим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому документі повної дати народження та ідентифікаційного номера боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обов'язки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», оскільки відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податку, повна дата народження боржника можуть бути надані на вимогу лише державного органу або особи, якої такі відомості стосуються, проте ДК «Газ України» до них не відноситься, а тому повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є безпідставним.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримує повністю та просить її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з*явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.09.2017 р. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області предявлено до виконання виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом Чернівецької області від 29.06.2017 у справі №2-2430/2009 про стягнення солідарно ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Укргазмережі» ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 654,06 грн. заборгованості за природний газ.

Згідно з повідомленням державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.2017 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання. Таке рішення було мотивовано тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до п. 7 зазначеного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» 1999р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наділений досить широкими правами та обов'язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. Тобто державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, а саме його обов'язком є отримання ідентифікаційного коду через контролюючі органи.

А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3 ч. 3 ст. 11 даного Закону, надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача, самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, повідомленням старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 12.10.2017 р., виконавчий лист від 29.06.2017 у справі №2-2430/2009, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці повернутий без виконання, у звязку з відсутністю дати народження боржника.

З огляду на це, суд вважає такі дії державного виконавця такими, що свідчать про небажання провести виконавчі дії з виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у разі не зазначення дати народження боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про дату народження боржника, а тому згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення державного виконавця - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом Чернівецької області від 29.06.2017 у справі №2-2430/2009 стягувачу без прийняття до виконання.

Визнати незаконним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання від 12 жовтня 2017 року №42955.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: