Справа № 310/1012/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача- Бойка В.Т.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Державна міграційна служба України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та зобов"язання відповідача повернути ключі і не чинити перешкоди у користуванні будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Державна міграційна служба України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що він є власником будинку № 1 по вулиці Чубаря в м. Бердянську Запорізької області на підставі договору дарування від 25.06.2006 року. Позивач зазначив, що відповідач не є членом його родини, жодних домовленостей про порядок користування житловим майном між сторонами не встановлювався. Позивач вказав, що на його усні звернення до відповідача щодо виселення та усунення перешкод в користуванні майном жодних дій не проводилося. Позивач вказав, що 31 січня 2017 року він звернувся з листом про добровільне виселення відповідача з будинку № 1 квартири № 2 по вулиці Чубаря в м. Бердянську Запорізької області. В січні 2017 року адресу позивача надійшов лист виконавчого комітету Бердянської міської ради про неможливість зняття відповідача з місця реєстрації через відсутність заяви від ОСОБА_4

Позивач зазначив, що відповідач не несе витрати на утримання будинку та сплату комунальних послуг.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про вселення та зобов"язання відповідача повернути ключі і не чинити перешкоди у користуванні будинком, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_4 вказав, що 09 люгого1989 року було укладено шлюб між ним та матір'ю відповідача - ОСОБА_5. З вказаного часу ОСОБА_4, ОСОБА_3 проживали однією сім»єю, вели спільне господарство та були зареєстровані у спірному будинку №1, кв.№2 по вул. Чубаря у м. Бердянську.

Позивач вказав, що після смерті матері відповідача, тобто його дружини, яка померла 22.08.2014 року, ОСОБА_3, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, став вимагати щоб він із будинку пішов і у подальшому в ньомму не проживав, хоча щомісяця він надає йому кошти на сплату комунальних послуг.

Позивач за зустрічним позовом вказав, що 20.04.2017 року відповідач вигнав та виселив його із спірного будинку №1, кв.№2 по вул. Чубаря у м.Бердянську і з того часу він вимушений жити де йому прийдеться. Постійної адреси не має.

Прохав суд вселити його у вищевказане житлове приміщення та зобов»язати ОСОБА_3 повернути йому ключі від вхідних дверей будинку і не чинити перешкод у користуванні будинком.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав первісний позов у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнав у повному обсязі.

Відповідач- ОСОБА_4. та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги, викладені в первісному позові не визнали у повному обсязі, зустрічний позов підтримали у повному обсязі.

Представник третьої особи Державної міграційної служби України в судове засідання не з»явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає первісний позов підлягаючим задоволенню, зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником будинку №1 по вулиці Чубаря в м. Бердянську Запорізької області на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2005 року, зареєстрованого в Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації, реєстраційний номер 14129368, номер запису 3520 в книзі д. 21. та на підставі договору дарування від 15.06.2006 року, посвідченого нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим № 3-1381, відповідно до якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони уклали договір про те, що даруватель подарував, а обдарований прийняв у дар належну ОСОБА_5 ? частину домоволодіння № 1, що знаходиться на вулиці Чубаря в місті Бердянську.

Встановлено, що вказана частина зазначеного домоволодіння належала ОСОБА_5 матері позивача на праві власності на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2005 року, зареєстрованого в Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації, реєстраційний номер 14129368, номер запису 3520 в книзі д. 21.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вселився в будинок, проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку, як член сім»ї ОСОБА_5, а саме як її чоловік згідно свідоцтва про одруження серії ІІ -ЖС № 439878 від 09.10.1989 року.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім»є наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визначено й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 269390 від 23.08.2013 року, ОСОБА_5 померла 22.08.2013 року.

В ході судового розгляду встановлено, що на теперішній час ОСОБА_4 не є членом сім»ї позивача, та не веде з ним спільне господарство.

Свідки -ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитані в ході судового розгляду, також не підтвердили факт того, що ОСОБА_4 проживав з позивачем однією сім»єю, вели з ним спільне господарство після смерті його дружини ОСОБА_5

Разом з тим, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що всі факти про вищевикладені обставини їм відомі тільки зі слів самого ОСОБА_4, оскільки в самому будинку вони не були і всі обставини їм не відомі.

Згідно Постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 05.11.2014 року по справі № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Судом об»єктивно встановлено факт того, що на теперішній час власником вищевказаного житла є ОСОБА_5, а ОСОБА_4 не є членом його сім»ї.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, належним позивачу на праві власності.

Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги за первісним позовом законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою № 2 в будинку № 1 по вул. Чубаря в м. Бердянську підлягають задоволенню, то зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та зобов"язання відповідача повернути ключі і не чинити перешкоди у користуванні будинком таким, що не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено законних підстав для проживання ОСОБА_4 на теперішній час в спірному будинку.

На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України та керуючись ст.ст.11,60, 214-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Державна міграційна служба України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 2 в житловому будинку № 1 по вулиці Чубаря в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень), 00 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та зобов"язання відповідача повернути ключі і не чинити перешкоди у користуванні будинком, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: