АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7602/17 Справа № 203/2838/17 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником домоволодіння по АДРЕСА_1, яке межує із домоволодінням по АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_3 Відповідачем на земельній ділянці позивача в притул до гаражу та сараю розміщено побутове та будівельне сміття, в результаті чого ОСОБА_3 порушуються його права на користування земельною ділянкою та обслуговування споруд. Він не має доступу до задньої стіни гаражу та частини стіни сараю, через що не має можливості підтримувати ці споруди в належному стані, робити поточний ремонт. Крім того, розміщене в притул до цих будівель сміття псує їх стан в наслідок великої вологості, оскільки в цьому смітті весною та восени постійно накопичується вода, яка не випаровується та нікуди не стікає. ОСОБА_3 категорично відмовляється вживати заходи щодо прибирання сміття.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просив суд усунути йому перешкоди в користуванні домоволодінням по АДРЕСА_3, зобов'язавши ОСОБА_3 протягом 15 днів з дня ухвалення рішення суду прибрати сміття з території його домоволодіння по АДРЕСА_4, з земельної ділянки, що розташована за його гаражем, сараєм та будинком ОСОБА_3 по АДРЕСА_5.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_6, які межують із домоволодінням та земельною ділянкою по АДРЕСА_7 у якому, а також співвласниками земельної ділянки, є відповідач ОСОБА_3 (квартира №1) та ОСОБА_4 (квартира №3).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, визначено: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідачем ОСОБА_3 на належній позивачу земельній ділянці по АДРЕСА_1 було розміщено сміття та будівельні матеріали, які відповідач на його звернення відмовлявся прибрати та які обмежують його у вільному користуванні земельною ділянкою, у до ступі до належних йому на праві власності будівель та псують останні.

На підтвердження цього позивачем було надано фотознімки з зображенням частини земельної ділянки та розміщеним на ній сміттям та будівельними матеріалами.

ОСОБА_5 та допитаний в судовому засіданні в якості свідка співвласник земельної ділянки по АДРЕСА_8 та власник квартири №3 у вказаному домоволодінні ОСОБА_4 зазначили, що ними було звільнено земельну ділянку від сміття та залишку будівельних матеріалів і залишено лише фрагменти бетонної плитки, яка належить ОСОБА_3 та акуратно складена біля паркану.

Вказані обставини щодо звільнення земельної ділянки по АДРЕСА_2 від сміття та будівельних матеріалів підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також вбачаються з наданих відповідачем фотознімків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на момент розгляду справи в суді ОСОБА_3 було звільнено належну йому земельну ділянку по АДРЕСА_8 від сміття та матеріалів, зображених на фотознімках, наданих позивачем до позовної заяви, що ОСОБА_2 не заперечувалось та доказів протилежного відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній станом на жовтень 2017 року) суду не надано.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта щодо наявності порушень з боку відповідача по розміщенню сміття впритул до споруд ОСОБА_2, наслідком чого є псування стін від вологості, оскільки вказані факти спростовані вищенаведеними обставинами, зокрема, тим, що відповідачі станом на момент ухваленні оскаржуваного рішення в добровільному порядку усунули перешкоди у користування позивачу його земельної ділянки, шляхом прибрання сміття та будівельних матеріалів, проти чого сам позивач не заперечував.

Доказів стосовно протилежного до апеляційної скарги ОСОБА_2 не надано.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова