Справа № 750/9240/17
Провадження № 2/750/2392/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю позивача, представника третьої особи ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

26.09.2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання дітей. Позов мотивовано тим, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, враховуючи, що були внесені зміни до ст. 182 СК України в частині мінімального розміру аліментів з 30% до 50%, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на дітей з розміру 1/4 частини всіх видів доходу але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до розміру не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми сторін, що встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2016 року.

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2016 року стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, Німеччина, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5-7).

Представник третьої особи пояснила суду, що за виконавчим листом в даний час стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, державним виконавцем не визначався та не змінювався мінімальний розмір аліментів.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

СК України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у звязку зі змінами в законодавстві, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в звязку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач не зверталася із письмовою заявою до державного виконавця про визначення мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30% на 50%, в зв»язку зі змінами в законодавстві. Доказів про те, що майновий стан позивача змінився, суду не надано.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом є внесення змін в чинне законодавство щодо мінімального розміру стягуваних аліментів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що судом визначено розмір аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, а забезпечення отримання дитиною, гарантованого державою мінімального розміру аліментів, чинного на час нарахування заборгованості (50% прожиткового мінімуму) не є зміною розміру аліментів, оскільки розмір аліментів визначався судом у частці від доходу боржника, а не в мінімальному розмірі. Державний виконавець зобовязаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам.

ОСОБА_3 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн.

Отже з 08.07.2017 року по 30.11.2017 року розмір аліментів на одну дитину, визначений у частці від доходу платника аліментів не можуть бути меншим ніж 888,50 грн., а з 01.12.2017 року не менше 930 грн.

Доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, оскільки такий розмір аліментів (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) передбачено для всіх батьків, без врахування матеріального стану їх батьків чи інших обставин, а незабезпечення державним виконавцем отримання стягувачем гарантованого кожній дитині мінімального розміру аліментів є підставою для оскарження його дій, або бездіяльності.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки її позовні вимоги не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута