Справа №628/2733/17
Провадження 2/628/1347/17
13 грудня 2017 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.
за участю секретаря - Кравцової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: управління житлово-комунального господарства, благоустрою та капітального будівництва Купянської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття осіб з реєстрації місця проживання, суд, -
ОСОБА_2 звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття осіб з реєстрації місця проживання, пізніше уточнивши свої позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний житловий будинок належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Відповідач не мешкає у спірному житловому будинку з 15 жовтня 2015 року. Позивач стверджує, що відповідач забрав усі свої речі та виїхав з будинку. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідач відмовився. Особистих речей відповідача у будинку позивача немає, а реєстрації місця проживання відповідача у будинку створює незручності власнику оскільки останній змушений сплачувати ряд комунальних послуг в залежності від кількості зареєстрованих осіб в квартирі. У звязку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності за участю представника ОСОБА_1, просила позов задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнила позовні вимоги зменшивши у прохальній частині суму судових витрат, яку просить стягнути на користь позивача з відповідача по справі, а саме, просила стягнути з відповідача 2600,00 грн. судових витрат замість попередньо зазначеної суми у розмірі 3600,00 грн.. Наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що не заперечує з приводу заявлених позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В спірному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3. Даний факт підтверджується ксерокопією будинкової книги та ксерокопією довідки з місця проживання (а.с. 18-23).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 у будинку №144 по вул. Мічуріна міста Куп'янськ, Харківської області підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 08 жовтня 2017 року складеним в присутності трьох сусідів спірного будинку. Підписи мешканців м. Купянська посвідчені уповноваженою особою Купянської міської ради Харківської області. В акті не проживання зазначено, що ОСОБА_3не мешкає в будинку за місцем реєстрації з 15 жовтня 2015 року (а.с. 24).
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомили суд, що вони являються сусідами та фактично проживають поруч з будинком позивача ОСОБА_2 на протязі більше 17 років. Також підтвердили той факт, що за час проживання по сусідству зі спірним будинком жодного разу не бачили відповідача ОСОБА_3
Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою право користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 6 ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Судом у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 набула право користування належним позивачу житлом, однак вона не являвся членом сімї власника будинку та за даною адресою не проживає більше шести місяців, що підтверджується актом не проживання та поясненнями свідків.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач за комунальні послуги не платить, у будинку №144 по вул. Мічуріна міста Куп'янськ, Харківської області не проживає без поважних причин понад шість місяців, особистих речей у квартирі немає, у звязку з чим суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 втратила право на користування спірним житлом. Враховуючи, що визнання ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірному будинку, необхідне позивачу для зменшення витрат на житлово-комунальні послуги, тому суд задовольняє уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач документально підтвердила судові витрати, які стягуються з відповідача, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 10,11, 57, 60, 61, 88, 157, 209, 224-226 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. 156, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 316-319, 328, 391 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненням), ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: управління житлово-комунального господарства, благоустрою та капітального будівництва Купянської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття осіб з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Мічуріна, будинок №144, місто Купянськ, Харківська область, знявши ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі - 2640,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2017 року.

Суддя Купянського міськрайонного суду

Харківської області ОСОБА_7