АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 676/5775/16-ц
Проваджння № 22-ц/792/1983/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Західний офіс Держаудитслужби про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів з апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року, ухвалене суддею Вдовичинським А.В.,

встановила:

В листопаді 2016 року Департамент соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради (далі - Департамент) звернувся до суду з названим позовом, який згодом уточнив та вказав, що згідно поданих заяв 17.08.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взято на облік як внутрішньо переміщених осіб з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО та призначено виплату адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 1768,00 грн. Під час перевірки Державної фінансової інспекції у Хмельницькій області за даними Державної прикордонної служби України з'ясовано, що гр. ОСОБА_1 (надалі - відповідач) не повідомив Департамент про виїзд за межі України чим порушив абз. 8 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», всупереч вимогам 11 Постанови не повідомив Департамент про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідач неодноразово виїжджав з території України в м. Ровеньки Донецької області, в зв'язку з тим, що там проживає його дочка та знаходиться належний йому будинок, деколи виїжджав до вказаного будинку через Росію із-за бойових дій. Згідно листа Державної фінансової інспекції у Хмельницькій області від 11.08.2016 року відповідачу було надміру виплачено кошти в сумі 20303,48 грн., які він у добровільному порядку не повернув.

За таких обставин Департамент просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь надмірно виплачених бюджетних коштів у формі адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 20303,48 грн. а також судові витрати.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 9 березня 2017 року залучено третьою особою в справу Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року замінено третю особу по справі Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області на її правонаступника - Західний офіс Держаудитслужби.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент вважає, що вказане рішення ухвалене з порушенням процесуальних та матеріальних норм права, а тому просив його скасувати.

Апелянт в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення учасника процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу ч. 1 ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4 вказаного Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. 5 названого Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Встановлено, що згідно заяви від 17.08.2015 року ОСОБА_1 взято на облік Департаментом як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. На підставі заяви відповідача від 23.11.2015 року та відповідних документів поданих Департаменту йому, як уповноваженому представнику сім'ї в складі двох осіб (він та його дружина ОСОБА_3.) була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 17.08.2015 року по 16.02.2016 року відповідно до рішення від 25.11.2015 року щомісячно в сумі 1768,00 грн. Відповідно поданої відповідачем заяви від 17.02.2016 року та згідно рішення від 19.02.2016 року надання такої допомоги було продовжено на період з 17.02.2016 року по 16.08.2016 року щомісячно у сумі 1768,00 грн. Всього відповідачу було виплачено 20303,48 грн. адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання в АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення коштів, оскільки такі були отримані відповідачем на законних підставах.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Рішення про скасування дії довідки надається уповноваженим органом у сфері міграції внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з моменту прийняття такого рішення. Невідкладно уповноважений державний орган на підставі прийнятого рішення вносить відомості до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо скасування дії довідки. У разі наявності підстав, зазначених у пунктах 2 та 5 цієї статті, центральний орган виконавчої влади, що реалізує політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), невідкладно повідомляє Міністерство юстиції України про це з метою відшкодування витрачених коштів з державного та місцевого бюджетів.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:

дані, отримані з відповідних державних реєстрів;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Заявляючи позов про стягнення з відповідача надміру виплачених бюджетних коштів, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 не повідомив Департамент соціального захисту населення про виїзд за межі України понад 60 днів.

Проте, доказів в підтвердження вимог позивачем не було надано, не були встановлені такі і в судовому засіданні.

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 не перебував на території України більше 60 днів: з 30.05.2015 р. по 13.08.2015 р.(75 днів), з 29.08.2015 р. по 20.11.2015 р.(83 дні), з 27.11.2015 р. по 16.02.2016 р. (81 день).

Однак в даному випадку справа не містить об'єктивних даних щодо перебування відповідача за межами території України, оскільки його періодичні поїздки на територію проведення АТО, в м. Ровеньки Луганської області з метою провідування дочки та догляду за належним йому будинком не можна вважати виїздом за межі території України.

Також слід відзначити, що справа не містить доказів про те, що ОСОБА_1 повернувся до покинутого місця постійного проживання, оскільки після поїздок до району проведення АТО він завжди повертався до місця свого проживання в м. Кам'янці - Подільському.

Крім того необхідно зазначити, що протягом 2015-2016 років рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, як того вимагають положення ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», структурним підрозділом з питань соціального захисту населення відносно відповідача не приймалося, тому підстав для припинення виплати державної допомоги не було.

Не знайшло підтвердження в судовому засіданні і посилання позивача на те, що відповідач на час подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги 23.11.2015 року був відсутній на території України.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виплата спірних коштів управлінням проводилася на підставі документів із достовірними відомостями, порушень Закону, які б стали підставою для стягнення спірної суми ОСОБА_1 не допускав, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять посилань, які б впливали на законність його рішення.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 377, 375, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Повна постанова складена 26.12.2017 року.

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Категорія № 59