Номер провадження: 22-ц/785/4889/17
Номер справи місцевого суду: 509/2286/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 13.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-0AR/053/2007, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 60 900,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 13.09.2017 року, а ОСОБА_2 зобовязався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 13.09.2007 року було укладено договір поруки № SR-0AR/053/2007.

В забезпечення виконання зобовязань між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 13.09.2007 року було укладено договір іпотеки № РML-0AR/053/2007, предметом якого є: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Горького, 12-в.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 288 178,25 гривень, а також судові витрати у розмірі 4 322,67 гривень (а. с. 2-6).

Заочним рішенням суду від 13.09.2016 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено (а. с. 84-87).

Ухвалою суду від 15.11.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду (а. с. 115).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 288 178,25 гривень, а також судові витрати у розмірі 4 322,67 гривень (а. с. 137-140).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 144-151).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 13 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-0AR/053/2007.За умовами якого ЗАТ «ОТП Банк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 60 900,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 13.09.2017 року (а. с. 8-12).

03.04.2009 року, 22.09.2009 року, 11.11.2009 року, 14.06.2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори № № 2, 3, 4, 5, 6 до кредитного договору № ML-0AR/053/2007 від 13.09.2007 року (а. с. 16-17, 18, 19-21, 22, 23-25, 29).

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 13.09.2007 року було укладено договір іпотеки № РML-0AR/053/2007, предметом якого є: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Горького, 12-в (а. с. 30-33).

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 13 вересня 2007 року було укладено договір поруки № SR-0AR/053/2007 (а. с. 34-35).

03.04.2009 року, 11.11.2009 року, 14.06.2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 були укладені додаткові договори № № 2, 3, 4 до договору поруки № SR-0AR/053/2007 від 13.09.2007 року (а. с. 36, 37, 38).

Відповідно п. 3 договору поруки № SR-0AR/053/2007, поручитель відповідає перед Банком у тому ж обємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

25.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором (т. 1 а. с. 58-59).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідачі належним чином свої зобовязання не виконують, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 13 червня 2016 року складає: залишок заборгованості за кредитом 2 399,15 доларів США, що за курсом НБУ складає 60 015,46 гривень, сума відсотків за користування кредитом 12,70 доларів США, що за курсом НБУ складає 317,69 гривень, сума пені за прострочення виконання зобовязань з 13.06.2015 року по 13.06.2016 року 9 108,21 доларів США, що за курсом НБУ складає 227 845,00 гривень. Всього загальна сума заборгованості склала 11 520,06 доларів США, що за курсом НБУ складає 288 178,25 гривень.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобовязання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Проте, колегія не може погодитись із розміром стягнутої з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку пені, оскільки вона значно перевищує розмір збитків.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Як встановлено судом, пунктом 4.1.1. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

За правилами пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється окремо по кожному дню, за який нараховується пеня, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Розмір пені, нарахованої Банком за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, складає 227 845,00 гривень.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру основного зобов'язання, колегія суддів вважає за необхідним застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, і врахувавши сімейний і матеріальний стан відповідачів зменшити розмір пені до 60 333,15 гривень.

Неспроможним є довід апеляційної скарги щодо необхідності застосування строку позовної давності.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що боржник узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Таким чином, умовами кредитних договорів установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У справі, яка переглядається боржник припинив оплату чергових платежів з 21.04.2016 року, а позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 24.06.2016 року, тобто в межах строку передбаченого законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами, ґрунтується на не правильному застосуванні норм матеріального права.

Довід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що позивачем не надано доказів порушення позичальником умов укладеного кредитного договору в частині повернення коштів та сплати процентів, є неспроможним та спростовується матеріалами справи, а саме: детальним розрахунком суми боргу, який колегія суддів вважає вірним, досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-0AR/053/2007 від 13.09.2007 року(а. с. 40, 41, 42-43). На спростування правильності розрахунку, наданого банком відповідач не надав жодного доказу.

Інших доводів правового характеру, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року слід змінити.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року змінити.

Абзаци 1, 2 резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 666,30 гривень, яка складається із залишку заборгованості за кредитом 60 015,46 гривень, відсотків за користування кредитом 317,69 гривень та пені за прострочення виконання зобовязань в сумі 60 333,15 гривень.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П.Заїкін

ОСОБА_4