АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4909/17 Справа № 205/4901/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) доларів 00 центів, що за курсом Національного Банку України за станом на 05.04.2017 року складає 298309 (двісті дев'яносто вісім тисяч триста дев'ять) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2 частку від суми сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 1545 (одна тисяча п'ятсот сорок п'ять) гривень 17 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/2 частку від суми сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 1545 (одна тисяча п'ятсот сорок п'ять) гривень 16 копійок.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимог частково, суд першої інстанції дійшов до висновку, що розписка від 04.11.2015 року в повній мірі не відповідає вимогам ст.ст.203, 1047 ЦК України, оскільки в ній не були обговорені та вказані строки і умови повернення суми боргу в розмірі 11 000,00 доларів США, а також не зазначені нарахування та сплата процентів від суми позики, а тому необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача боргу у розмірі 11 000,00 доларів США, що за курсом Національного Банку України за станом на 05.04.2017 року складає 298309,00 гривень.

Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено розписку відповідно до якої ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 11 00 доларів США.

14.02.2017 року ОСОБА_4 повторно звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою, щодо повернення суми боргу в розмірі 11 000,00 доларів США, яка була надіслана поштою на адресу відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, згідно ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Однак, всупереч вищевикладеним положенням діючого законодавства України, в розписці не були обговорені та вказані строки та умови повернення суми боргу в розмірі 11 000,00 доларів США.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пояснили, що грошові кошти ОСОБА_2 брав у борг у ОСОБА_4 не задля власних потреб, а на проханння свого брата ОСОБА_5 Строки повернення коштів між сторонами взагалі не обговорювалися. Також пояснили, що позивач не звертався до відповідачів з вимогою повернути надані в борг кошти.

Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи, розписка про позик коштів була укладена 04 листопада 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 11 00 доларів США, в той же день ОСОБА_2 позичів ці ж кошти своєму брату ОСОБА_5 ., отже кошти позичались не на потреби сім і.

ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_2, була присутня при укладанні боргової розписки 04 листопада 2015 року, в якій зазначила, що вона ознайомлена про отримання її чоловіком у ОСОБА_4 в борг грошових коштів в розмірі 11 000,00 доларів США.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року- скасуванню, оскільки відсутні правові підстави для стягнення в солідарному порядку.

Колегія суддів вважає, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4заборгованості за договором позики в суммі 11 000 Доларів США.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 699,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 3 090,33 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року- скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4заборгованості за договором позики в суммі 11 000 Доларів США.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 699,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 3 090,33 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича