Справа № 577/5484/16-ц
Провадження № 2/577/147/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

з уч. представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить позділити майно, яке було придбано з відповідачем під час шлюбу та стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, у сумі 65 000 грн. та грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_2 у сумі 13 000 грн., а всього 78 000, а також стягнути понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 15.03.1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.10.2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Під час шлюбу ними було придбано майно, частину якого вони мають намір поділити мирним шляхом, а частину в судовому порядку. Так, в період шлюбу, ними було придбано автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, вартістю 130 000 грн. та автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску, вартістю 26 000 грн. Разом з тим, у серпні 2016 року вона довідалася, що відповідач без її згоди продав вищезазначений автомобіль DAEWOO Lanos і коштами розпорядився на власний розсуд. На даний час грошову компенсацію за ? частину вказаного автомобіля у розмірі 65 000 грн. вона не отримала. Автомобіль ВАЗ 21063 н/з НОМЕР_3 є неподільним майном і тому його поділ можливий лише шляхом визнання за одним із подружжя права власності на нього та сплатою іншому грошової компенсації у розмірі вартості ? частини вказаного автомобіля. Досягнути згоди щодо сплати грошової компенсації на вказаний автомобіль їм не вдалося, тому і звернулася до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1, кожен окремо, в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять стягнути компенсацію вартості ? частини автомобіля НОМЕР_1, у сумі 45 565 грн. та грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля НОМЕР_2 у сумі 12 305 грн., а всього 57 870 грн. згідно висновку експерта від 22.02.2017 року.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2, кожен окремо, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують частково та пояснили, що в 2014 році ОСОБА_4 продав автомобіль НОМЕР_2 за 16 400 грн., тому не заперечує сплатити 8 200 грн. Що стосується автомобіля НОМЕР_4, то вони з позивачем позичали кошти для його придбання в ОСОБА_5, на даний час ці кошти він повертає сам.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною суміною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 15.03.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Конотопського міськвиконкому Сумської області, розірвано ( а.с. 4).

З відповіді ТСЦ 5942 РСЦ МВС в Сумській області № 12 від 06.08.2016 року вбачається, що за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем м. Конотоп, вул.Р-Селянська, 6 станом на 06.08.2016 року значиться автомобіль НОМЕР_5, 1985 року випуску, бежевого кольору, дата реєстрації 12.09.2000 року, зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу, та автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, жовтого кольору 07.11.2014 року був зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку ВІА739056 від 07.11.2014 року, виданої ФОП ОСОБА_6, 29.12.2015 року автомобіль був перереєстрований на гр. ОСОБА_7, мешканку с. Юрівка Конотопського району, на підставі договору купівлі-продажу № 86 від 25.12.2015 року. 08.04.2016 року вказаний автомобіль знову перереєстровано на гр. ОСОБА_8, мешканя с. Юрівка Конотопського району на підставі договору купівлі-продажу № 515 від 08.04.2016 року ( а.с. 5).

Зі звіту автотоварознавчого дослідження № 2/2017 від 22.02.2017 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ моделі 21063, станом на 22.02.2017 року становить 24 610 грн. 00 коп. ( а.с. 29-32).

Зі звіту автотоварознавчого дослідження № 3/2017 від 22.02.2017 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля марки DAEWOO моделі Lanos, 2007 року випуску, станом на 22.02.2017 року становить 91 130 грн. 00 коп. ( а.с. 35-38).

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що в 2014 році позичила в борг подружжю ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 3300 доларів США, що станом на 05.09.2014 року еквівалентно 46200 грн., і вказану їй зобов'язалися віддати 05.09.2017 року, про що ОСОБА_4 написав розписку ( а.с. 58).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу), а відповідно до ч.1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що шлюбний договір сторони не укладали.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 - 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

З системного аналізу ст.ст. 60, 61, 65 СК України, суд приходить до висновку що грошове (боргове) зобов'язання одного з подружжя, може бути поділено між подружжям, виключно у випадку, якщо одержане за таким борговим зобов'язанням майно (в тому числі і грошові кошти) були використані (а не лише отримані) в інтересах сім'ї, а також за умови надання письмової згоди (щодо цінного майна, або значної суми грошових коштів) іншим з подружжя на укладення такого правочину.

Разом з тим суд, відповідачем не надано і в судовому засіданні не здобуто доказів, що позивач давала згоду на укладення договору позики та, що кошти, отримані в позику були витрачені саме на придбання спірного автомобіля.

До речі, відповідач в судовому засіданні пояснив, що кошти за договором позики ним до цього часу не повернуті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя таке майно: автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, та автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску та вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідаяа грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, у сумі 45 565 грн. та грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_2 у сумі 12 305 грн., а всього 57 870 (пятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) гривень.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 578 грн. 70 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 60-71 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Розділити майно, нажите під час спільного життя, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_1, у сумі 45 565 грн. та грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля НОМЕР_2 у сумі 12 305 грн., а всього 57 870 (пятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 578 (п'ятсот сімдесят вісім) грн. 70 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Буток Т. А.