У Х В А Л А

20.12.2017 Справа №607/16561/17

20 грудня 2017 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря Бойко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

В обґрунтування подання заявник вказує, що на виконанні в Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження №28035285 на виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду за № 2-1530/2004 від 23.04.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки Ілони, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 35 % всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.02.2004 ороку і до її повноліття.

Посилаючись на те, що боржник у повному обсязі не виконує рішення суду, чим ухиляється від виконання зобовязань, просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не зявився та про причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду за №2-1530/2004 від 23.04.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки Ілони, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 35 % всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27.02.2004 року і до її повноліття.

11 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах проведеного державним виконавцем від 14.09.2016 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 02 березня 2016 року становить 5 366,76 грн. З даного розрахунку встановлено, що боржника частково виконує рішення суду та погашає заборгованість по аліментах.

22 та 23 серпня 2017 року державним виконавцем направлено запити в реєструючі органи, щодо виявлення майна боржника.

Відповідно до повідомлення ТзОВ Міське бюро технічної інвентаризації від 15.08.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири за №75 по вул.Кривоноса,9 в м.Тернополі.

Згідно повідомлення міськрайонного управління у Тернопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, за ОСОБА_2 не зареєстровано право володіння чи право користування земельними ділянками.

Згідно відповідей УПФ України від 12.12.2017 року за № НОМЕР_1 та за № НОМЕР_2, ОСОБА_2 пенсії не отримує та на обліку як особа, яка працює за трудовим чи цивільно-правовими договорами не перебуває.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням є підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду його за кордон до їх виконання.

Згідно з вимогами ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З вищевказаних вимог закону слідує те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов'язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

А тому, доводи державного виконавця зазначені у поданні, що боржник належним чином не виконує рішення суду та є заборгованість по сплаті аліментів, не є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Крім того, із наданого розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що боржник частково виконує зобовязання та поступово погашає заборгованість, яка станом на березень 2016 року є незначною та становить 5366,76 грн.

Відтак, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань відсутній та представником ДВС не доведений.

Посилання державного виконавця на той факт, що 14 грудня 2017 року при виході державного виконання за місцем проживання боржника дверей квартири по вул.Кривоноса, 9/75 в м.Тернополі ніхто не відкривав є безпідставним, оскільки сам по собі не підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду. В матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника про вчинення виконавчий дій 14 грудня 2017 року за місцем його проживання.

Крім того, в силу вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь - яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров'я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Обмеження у виїзді боржника за кордон, котре є винятковим заходом, на даній стадії виконавчого провадження є передчасним.

Крім того, в поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючого боргу.

Також, в матеріалами справи не підтверджено і тих обставин, що ОСОБА_2 має намір покинути територію України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання заступника начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 268, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча