_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5506/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „Альфа- Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Встановив,

ПАТ „Альфа- Банк у 2014 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 і просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 753 103,65 грн за кредитним договором №800000520, укладеним 06.08.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (нині ПАТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_3, стверджуючи, що відповідач не виконав в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором. Заочне рішення суду від 03.12.2014 року про задоволення позову банку в подальшому за заявою відповідача було скасоване, а справу призначено до розгляду на загальних підставах. До провадження судді Калашнікової О.І. справу передано у відповідності до положень ст.11-1 ЦПК України 12.12.2016 року.

В судовому засіданні представник ПАТ «Альфа-Банк» підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав з підстав недоведеності вимог.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи, вислухав пояснення експерта і встановив наступне:

06.08.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» (нині ПАТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 800000520, за умовами якого ОСОБА_3 надавався кредит у сумі 56000 дол.США на придбання земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою Донецька область, м.Донецьк вул..Купріна,136»А». ОСОБА_3 зобовязався повернути всю суму кредиту до 06 серпня 2032 року та сплачувати щомісяця відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,25% річних на рахунок №0520 у ЗАТ «Альфа-Банк». У якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором кредиту між банком і ОСОБА_3 06.08.2007 року укладено іпотечний договір №800000520-И, за умовами якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою м.Донецьк вул..Купріна,136»а», цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З 14.09.2008 року відсоткова ставка за користування кредитом змінена банком на 15%

річних.

Банк стверджує , що свої зобовязання за кредитним договором виконав і видав позичальнику 56 000 дол.США шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позичальника. Позичальник з червня місяця 2014 року свої зобовязання за договором кредиту не виконує не повертає кредитні кошти і не сплачує відсотки за користування кредитом. Посилаючись на п.5 кредитного договору банк вимагає дострокового виконання позичальником усіх зобов»язань за договором шляхом стягнення з ОСОБА_3 кредитних коштів в сумі 53355,65 дол.США (або 688724,12 грн), заборгованість за відсотками в сумі 3179,12 дол.США (або 41036,64 грн.) Крім того, банк вимагає стягнути з ОСОБА_3 пеню в розмірі 23342,89 грн за порушення умов договору.

На обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на кредитний договір 07.08.2007 року з графіком погашення заборгованості і розрахунком сукупної вартості кредиту (т.1 а.с.5-13), розрахунок заборгованості (т.1 а.с.19-20), анкету на отримання іпотечного кредиту, виписку по особовим рахункам (т.1 а.с. 57 -249).

Представник відповідача, не визнаючи позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк», доводив, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, виконаний банком, не відповідає умовам кредитного договору. За клопотанням відповідача по справі судом призначена і виконана економічна експертиза, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача посилався на висновок експерта, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за відсотками і тілом кредиту (а.с.19-20) не відповідає умовам кредитного договору, укладеного сторонами 06.08.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту і сплати відсотків. Представник відповідача стверджував, що ОСОБА_3 станом на травень 2014 року повернув банку 58600 дол.США.

Суд дослідив доводи сторін (представників) і дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав:

06.08.2007 року сторони уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності грошових коштів на суму 56000 дол.США. За договором кредиту одна сторона банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо- зобовязальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.

Суд встановив і сторони визнали, що Банк свої зобовязання за договором виконав і видав позичальнику передбачені умовами договору грошові кошти шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника (т.1 а.с.21). Відповідно до п.5.2 Договору кредиту Банк збільшив з вересня 2008 року відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 13,25% до 15% річних, про що повідомив позичальника належним чином (т.2 а.с.156).

Суд встановив і сторони визнали, що у період з 22.08.2007 року по 06.05.2014 року позичальник добросовісно виконував свої зобовязання за кредитним договором. З червня місяця 2014 року ОСОБА_3 не не виконує свої зобовязання за кредитним договором і не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки відповідно до графіку погашення кредиту. Умовами договору передбачене право банку вимагати дострокового повернення кредиту у повному обсязі і стягнення відсотків (п.5.1). Також умовами договору (п.3.6) передбачена відповідальність позичальника за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів - позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

За розрахунком банку станом на 29.09.2014 року (а.с.19-20) ОСОБА_3 зобовязаний повернути банку 53355,65 дол.США борг за кредитом, 3179,12 дол.США заборгованість за відсотками. За порушення умов договору позичальник зобовязаний сплатити банку 1808,38 дол.США, що на той час дорівнювало 23342,89 грн.

Дослідивши висновок судово-економічної експертизи №109, заслухавши в судовому засіданні пояснення судового експерта ОСОБА_4, суд встановив, що за розрахунок банку (а.с.19-20) ОСОБА_3 на виконання умов кредитного договору сплатив банку за період з 06.08.2007 року по 29.04.2014 року 57226,16 дол.США, з яких на погашення тіла кредиту було спрямовано 2644,35 дол.США, а на сплату відсотків 54530,95 дол.США; виписка по особовому рахунку ОСОБА_3 №520 (т.1 а.с.58-249, т.2- а.с.1-82) свідчить, що за період з 06.08.2007 року по 29.09.2014 року на погашення кредиту було зараховано 2648,84 грн.; надані ОСОБА_3 квитанції по внесенню грошових коштів на виконання кредитного договору, свідчать, що за період з 06.08.2008 року по 03.06.2010 року позичальник сплатив банку 5016,75 дол.США.

П.2.6 Кредитного договору визначено, що для зарахування коштів, спрямованих на погашення клієнтом заборгованості за цим договором відкривається рахунок №0520 в ЗАТ «Альфа Банк» (нині ПАТ «Альфа Банк»). У вимозі про дострокове врегулювання спору від 21.10.2014 року банк зазначив реквізити для сплати кредиту поточний рахунок 0520. Виписку по рахунку №0520 банк не надав. Експерт пояснив в судовому засіданні, що відсутність такої виписки не дозволяє виконати розрахунок щодо загальної суми, внесеної ОСОБА_3 банку на виконання умов кредитного договору, не дозволяє перевірити розмір сум, спрямованих на погашення тіла кредиту і на сплату відсотків, перевірити наявність заборгованості за кредитом і розрахувати суму боргу. Представник банку в судовому засіданні пояснив, що інших документів, крім вже наданих до суду, за спірним кредитним договором банк не має.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості за кредитним договором, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів.

Розрахунок заборгованості, не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не доводить виконання умов договору кредиту, у звязку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12).

З огляду на наведене суд не приймає як належний доказ розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитом, наданий банком на а.с.19-20. Суд також звертає увагу, що розрахунок перевірив і затвердив керівник з супроводу операційної діяльності в м.Чернігів ОСОБА_5 (а.с.20), в той час, як договір було укладено у відділенні банку «Донецьке №1», місце знаходження ПАТ «Альфа-Банк» м.Київ, вул..Десятинна,4/6.

Таким чином, позивач не виконав свій обовязок з доведеності наявної суми заборгованості за кредитним договором, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства „Альфа- Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.