Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований відповідач, який більше 2 років фактично не мешкає за місцем реєстрації. З цього часу відповідач не несе жодних обовязків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, повязані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування ОСОБА_2 зареєстрованим у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У звязку із чим просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 8 у будинку № 2 по вул. 26 квартал в м. Маріуполі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.1999 року, посвідченого держаним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстраційним № І-189, ОСОБА_1 належить квартира № 8, яка розташована в будинку № 2 по вул. 26 квартал м. Маріуполя, що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 36678 від 16.03.1999 року.

Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 14-0541 від 30.08.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається зі свідоцтва про надання тимчасового перебування на території Російської Федерації серії ВУ № 0316070 та копії міграційної картки, відповідач ОСОБА_2 вибув до Російської Федерації та має право перебувати на території вказаної держави до 25.09.2018 року.

Згідно акту № 268, складеного 25.09.2017 року головою КСН «Машинобудівельник», відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, але не мешкає більше двох років, його особисті речі у квартирі відсутні. Даний факт також в акті підтвердили сусіди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено та заперечується самим відповідачем, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, більше двох років без поважних причин, що також підтверджується актом КСН «Машинобудівельник».

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою № 8 будинку № 2 по вул. 26 квартал у м. Маріуполі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою № 8 будинку № 2 по вул. 26 квартал в м. Маріуполі Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Кузнецов