Справа № 182/6186/16-ц
Провадження № 2/0182/784/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.12.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представників третіх осіб ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, Орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації, Червоногригорівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, про участь у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про участь у вихованні дитини, посилаючись на наступні обставини.

Вони є батьками ОСОБА_8. Їх син та відповідачка по справі ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 17.05.2008 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2012 року їх шлюб був розірваний. Від даного шлюбу ОСОБА_8 і ОСОБА_3 мають спільну дитину - їх онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповідачка перешкоджає їм в спілкуванні з їх онуком, змінила місце проживання і не допускає їх до нього. Вважають, що вони мають право на участь у вихованні їх онука, виходячи з наступного. Відповідно до ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь в їх вихованні. Батьки або інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Згідно ст.263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом, відповідно до ст.159 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Їх право на участь у вихованні онука не обмежене, немає ніяких протипоказань для їх спілкування з ним. Розірвання шлюбу між їх сином і ОСОБА_3 не повинно перешкоджати їм в участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина повинна відчувати в рівній мірі турботу як з боку батьків, так і з боку бабусі і дідуся. На противагу зазначеним нормам закону відповідачка чинить їм перешкоди не тільки у вихованні дитини, а й взагалі в спілкуванні з ним. Вони не бачили онука з початку січня 2016 року, всі спроби зустрічі з ним відповідачка присікає в корені. Мобільний телефон дитини постійно поза зоною дії мережі, відповідачка налаштовує ОСОБА_10 проти них, переконуючи його в тому, що вони проклинають її і бажають їй смерті. Вона також переконує онука в тому, що такий батько, як їх син, йому не потрібен і що було б набагато краще, якби ОСОБА_11 відмовився від свого сина. Факт даних перешкод у вихованні дитини можуть підтвердити свідки. За таких обставин вважають, що їм слід визначити спосіб участі виховання онука у вигляді систематичних побачень, можливості відвідування дитиною місця їх проживання. Оскільки ухвалою суду від 07.02.2017 року у цивільній справі № 182/3803/16 - ц (провадження №2/0182/597/2017) була затверджена мирова угода, відповідно до якої батькові дитини ОСОБА_8 було визначено спосіб участі у вихованні з 09.00 год. суботи до 11.00 год. неділі з можливістю ночівлі у ОСОБА_8, а вони живуть з ОСОБА_8 за однією адресою, вважають розумним визначити їм спосіб участі у вихованні їх онука з 11.00 до 15.00 години в неділю щотижня. Крім того, в рамках розгляду справи № 182/3803/16-ц ОСОБА_8 ставив питання про можливість проведення з їх онуком (своїм сином) спільного літнього відпочинку. Вирішуючи питання про участь ОСОБА_8 у вихованні їх онука мирно, останній попросив залишити дані вимоги без розгляду, так як відповідачка не була готова до компромісного рішення з цього питання і разом зі своїм представником ОСОБА_4 попросила у них час, щоб подумати. Ухвалою суду від 07.02.2017 року вимога про спільний літній відпочинок з дитиною ОСОБА_8 були залишені без розгляду. Надалі ОСОБА_3 зірвала процес мирного врегулювання цього питання. За таких обставин вважають за необхідне доповнити їх вимоги вимогою про можливість проведення з їх онуком спільного літнього відпочинку, тому що вони нормальні бабуся і дідусь, ніякої шкоди дитині не завдавали і не завдають і мають бажання його оздоровлювати влітку. Судом по суті дані вимоги не вирішені, залишення їх без розгляду в іншій справі не перешкоджає повторному розгляду цих вимог в рамках інших судових розглядів. Тому звернулись до суду і просять ухвалити рішення суду, яким визначити спосіб їх участі у вихованні дитини - онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних побачень один раз на тиждень: по неділях, з 11.00 до 15.00 годин, з можливістю відвідування в ході цих побачень їх місця проживання і спільного літнього відпочинку: щорічно, протягом одного місяця під час літніх канікул.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що онука вони люблять, він їх також любить. Онук ріс в них змалечку, з самого народження до того часу, як їх невістка розійшлась з їх сином. Після розлучення невістка іноді давала їм онука і то тоді, коли вони сплачували їй аліменти. Тобто маніпулювала дитиною. Вони дитину фактично в невістки за ті аліменти купували на деякий час. В останнє вони спілкувались з онуком нормально в грудні 2015 року на ОСОБА_12 святого Миколая, коли невістка дала їм ОСОБА_10 на один день. В 2016 році невістка дала ОСОБА_10 їх синові всього три рази. Останній раз вони бачили онука в райлікарні, коли приїздили провідувати свого родича. Невістка в цій лікарні працює і водить ОСОБА_10 до себе на роботу, бо ні з ким залишити його вдома. Їх син служить в АТО. В березні він на тиждень приїздив додому, але свого сина не бачив. До цього вони домовились з невісткою, що вона дасть батькові сина, коли той прийде з АТО. Але 18.03.2017 року, коли син поїхав по ОСОБА_10, невістка вийшла до нього разом із своїм співмешканцем і стали провокувати їх сина на сварку. Співмешканець штовхнув сина, позривав з нього медалі. Її чоловік, який їздив разом з сином, вступився за сина та набив морду співмешканцю невістки. А невістка холоднокровно знімала цю бійку на телефон. Вона теж знаходилась в машині і все бачила. Вони приїхали в Нікополь разом з сином, бо хотіли поїхати на ринок і щось купити дитині. Вони дуже люблять свого онука і вважають, що дитина не повинна страждати через матір. Вона на невістку ніколи поганого слова не сказала. А невістка налаштовує дитину не тільки проти батька, а й проти них з чоловіком. У дитини практично весь час вимкнений телефон, щоб вони не мали змоги додзвонитись до онука. Зараз вони в телефоні ОСОБА_10 взагалі в «чорному списку». В школу вони не приходили, щоб не провокувати дитину. Раніше вони приходили в дитячий садочок, але вихователі боялись давати їм онука для спілкування. Вона не заперечує, щоб суд визначив їм з чоловіком часи побачення з онуком через тиждень, а саме: з 11.00 години до 15.00 години в неділю (через неділю) і місяць на літніх канікулах, щоб вони могли звозити онука на море. А взагалі покладається на думку суду.

Позивач ОСОБА_7 в судовому засіданні свої позовні вимоги також підтримав і суду пояснив, що він пишається своїм сином воїном АТО. В березні 2017 року син приїхав додому на тиждень і вони хотіли забрати до себе онука, щоб син побув з батьком. Коли вони приїхали за онуком, вийшла невістка ОСОБА_3 із своїм співмешканцем. Він палив за машиною, а син пішов до невістки. Почув крик, побачив, що син щось пише на машині, а співмешканець невістки махає руками, провокуючи їх сина. Він підбіг до них, зробив співмешканцю невістки зауваження, а той вдарив його сина та позривав з нього медалі. Він теж вдарив співмешканця невістки, заступившись за сина. Зчинилась бійка прямо на очах дитини. Невістка крикнула ОСОБА_10: «Біжи», а сама стала знімати все на телефон. Останній раз він онука бачив в райлікарні, коли провідував свого батька. Невістка приводила онука до його батька і прадід грався з правнуком. А він не може спілкуватись зі своїм онуком навіть по телефону, бо він в нього постійно вимкнений.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги своїх довірителів підтримав і суду пояснив, що вони вважають, що мати дитини відповідачка по справі - калічить дитину. З боку його довірителів не встановлено ніяких порушень закону. Рішення суду по мировій угоді відносно часу спілкування онука його довірителів з батьком відповідачкою не виконується. Відповідачка й надалі чинить перешкоди для спілкування з дитиною. У виписці телефонних дзвінків є посилання на дзвінки, довжиною 3 сек., 5 сек., 30 сек. тощо. Відповідачка викидає подарунки, подаровані дитині дідусем та бабусею. Зараз врегулювати спір просто неможливо. Тому просить позов задовольнити. Але не заперечує, щоб суд встановив часи спілкування його довірителям з 11.00 години до 15.00 години в неділю через тиждень, тобто двічі на місяць, оскільки батькові визначені інші часи спілкування з сином. Крім того, просить суд визначити його довірителям також один місяць на літніх канікулах для спілкування з онуком, щоб вони могли його і на море повезти, і щоб він мав змогу подихати свіжим повітрям в селі та поїсти екологічно чистих продуктів, і поганяти м»яча з сільськими хлопцями.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що дитина завжди їздила до бабусі і дідуся. Позивачі завжди безперешкодно брали онука і вона ніколи не перешкоджала їм в цьому. Але у відповідачів її синок часто захворював і вона, забираючи від них хворого сина, потім довго його лікувала. Вона ніколи не викидала подарунки позивачів, які вони дарували онукові. 08.01.2017 року позивачі приїхали до них додому, щоб привітати її сина свого онука зі святом. Вона вивела ОСОБА_10 до позивачів, а сама до них не підходила, даючи змогу позивачам поспілкуватись з онуком. Однак, в зв»язку з тим, що на вулиці було дуже холодно, вона сказала синові зайти додому через 10 хвилин. На це позивачі стали ображати її прямо при синові. Свого сина до себе на роботу в лікарню вона не бере. Привела його в лікарню лише одного разу, щоб він побачився зі своїм прадідом батьком позивача, який лікувався в районній лікарні. ОСОБА_10 завжди на зв»язку по телефону, вона не чинить перешкод для спілкування дитини з позивачами. Коли батько ОСОБА_10 приїхав з АТО, вони з ОСОБА_10 домовились про зустріч о 9 год. 20 хв. Розуміючи, що позивачі використовують будь-який привід, щоб довести, що вона чинить перешкоди для спілкування їх з дитиною і для доказу протилежного, вона попросила ОСОБА_8 записати в простому зошиті, що він безперешкодно взяв сина для спілкування. Оскільки напередодні ОСОБА_8 по телефону ображав її, вона вийшла до ОСОБА_8 разом із своїм цивільним чоловіком, який проживає з ними з 4-річного віку ОСОБА_10 та з цього часу виховує дитину разом з нею. Євгеній став її ображати. Вона почула від нього запах алкоголю. Її цивільний чоловік заступився за неї. З машини вибіг позивач і почалась бійка. Двоє лупцювали одного. Колишня свекруха тоді не приїжджала в Нікополь. Вона навіть своїм односельцям в автобусі казала про те, що готувала їжу в той день вдома і чекала на чоловіка, сина та онука. Її співмешканець був настільки побитий ОСОБА_8 та його батьком, що вони викликали «швидку допомогу». А позивач з ОСОБА_8 втекли, щоб від них не почули запах алкоголю. Все це відбувалось на очах в дитини. Позивач на очах сина бив її цивільного чоловіка. Через таку психологічну травму син почав мочитись вночі під себе, кричати уві сні. Вони ходять на прийом до психолога до цих пір. Через це син сам не хоче їхати до діда з бабою. Позивачка також при дитині ображає та принижує її, намагається налаштувати сина проти матері. Вона не проти спілкування ОСОБА_10 з дідом та бабою, але син сам зараз не хоче спілкуватись з позивачами. До речі, після бійки ніхто за ОСОБА_10 більше не приїздив і дитину не просив. Крім того, вона не може відпускати сина до позивачів на всі вихідні, бо дитина вже навчається в школі, в нього важка шкільна програма і їй треба займатись з ним по вихідним, а позивачі цього не роблять, бо їм ніколи. Крім того, дитина відвідує спортивну секцію у вихідний день, а позивачі його на тренування возити не будуть. Більш того, після минулого судового засідання її непристойно ображав представник позивачів. І взагалі, все, що викладено в позові, - неправда. Вона не заперечує, щоб позивачі брали до себе її сина в неділю з 11.00 години до 15.00 години, але через тиждень, бо вона теж хоче побути зі своїм сином на вихідні. І примушувати сина вона теж не буде. Їздити він до позивачів буде лише з власного бажання. Крім того, вона проти того, щоб син їздив з позивачами на море, бо вони можуть там просто відволіктись, а це маленька дитина. Вона не заперечує, щоб ОСОБА_10 був влітку в позивачів тільки тиждень і то в них вдома, а не в поїздках. На поїздки вона своєї згоди не дасть.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що по суті його довірителька вже все пояснила і він може додати лише те, що дитина навчається в школі і при великому бажанні позивачів поспілкуватись з онуком, вони можуть легко прийти до школи. Їм ніхто цього не забороняє. Але позивачі самі цього не бажають, ускладнюючи й без того напружені відносини. Крім того, бійка, про яку розповідала відповідачка, відбулась з вини позивача ОСОБА_7 І, якби дід не спровокував цю бійку, дитина спокійно поїхала б до позивачів в гості. А його довірителька вимушена була вимагати від ОСОБА_8 написати в зошиті, що він бере сина, оскільки відповідачку постійно звинувачують в тому, що вона не дає дитину і не виконує ухвалу суду, якою визнано мирову угоду між його довірителькою та батьком дитини ОСОБА_8. Він також вважає, що достатньо визначити позивачам побачення з онуком в неділю з 11.00 години до 15.00 години через тиждень. Але проти перебування малолітнього ОСОБА_10 в позивачів влітку навіть тиждень заперечує, бо вважає, що дитина й так досить перебуватиме в позивачів. А особливо тоді, коли повернеться їх син з АТО.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні вважає, що, в зв»язку з тим, що батькові малолітнього ОСОБА_10 вже визначено часи побачення з сином, то треба позивачам або залишити ті самі години побачення з онуком, бо батько ОСОБА_10 проживає з позивачами за однією адресою, або визначити запропоновані в позові години, але через тиждень. Оскільки порушуються права матері, яка взагалі не буде бачити свою дитину по вихідних. Крім того, вважає, що влітку достатнім буде визначити позивачам перебування з онуком на тиждень на канікулах, бо місяць це дуже довго.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дитина зараз налякана через поведінку сторін, але позивачі мають право спілкуватись з онуком. Висловилась про свою незгоду з тим пунктом позовних вимог, якими позивачі просять суд визначити їм місяць на літніх канікулах. Вважає, що тільки мати та батько несуть відповідальність за життя та здоров»я дитини і дитина не повинна бути відокремлена від матері на такий довгий час. Крім того, вважає, що на море без матері дитина їхати не повинна. В усякому випадку, вона б свою малу дитину на море не відпустила б ні з ким, крім себе. Крім того, вважає, що права матері теж не повинні бути ущемлені. І тому не заперечує, щоб позивачі брали онука до себе через тиждень, тобто двічі на місяць в неділю з 11.00 години до 15.00 години. Бо мати повинна теж на вихідних бачити свого сина.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він рідний брат відповідачки ОСОБА_4. З сім»єю своєї сестри зараз він бачиться майже щодня. То сестра зі своєю родиною до нього приїздить, то він до сестри. Він дитину на прохання сестри і на тренування возив, і в дитячий садочок, бо раніше жив в Нікополі і йому це було неважко. Зараз він проживає в одному селі з позивачами. Всім допомагав, про що просили. Знає, що його племінник Гліб їздив до позивачів раз на тиждень або в два тижні. Однак, позивачі самі його в Нікополь ніколи не привозили, треба було їхати та забирати від них дитину. Він постійно їздив за племінником. Одного разу, знаходячись в позивачів в гостях, ОСОБА_10 подзвонив його сестрі ОСОБА_4 і попросив, щоб його забрали, бо він в домі знаходився сам. Аня подзвонила їх мамі, яка якраз була в нього в гостях і сказала про це. Тому він зібрався і поїхав по ОСОБА_10. Чи був хтось на той момент вдома у позивачів, не знає, але племінник вийшов з будинку сам і сів до нього в машину. Після побиття цивільного чоловіка його сестри, який вже кілька років проживає з його сестрою однією сім»єю та виховує ОСОБА_10, племінник йому сказав, що позивачів знати не хоче і як виросте, їх поріже. Про побиття Мурашка він дізнався від сестри. Вона подзвонила йому на мобільний і сказала, що її цивільного чоловіка побили. Він подзвонив в поліцію, потім поїхав в лікарню, де вже перебував Мурашко, і бачив в нього розсічену брову, а на голові відбиток берця. Коли після дзвінка сестри мчав до Нікополя, бачив позивачку біля свого двору в Червоногригорівці.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона сусідка позивача через паркан. Сім»ю позивачів знає як порядку, роботящу сім»ю, яка не зловживає алкоголем. Позивачка дуже гарна та турботлива як бабуся. Вона кидає роботу і бігає по вулиці за онуком на велосипеді, постійно з ним грається у дворі. Про те, щоб ОСОБА_10 хворів, будучи у позивачів, нічого не знає, пояснити не може. ОСОБА_10 у дворі позивачів не бачить десь рік півтора два. Причин не знає, не цікавилась. Сина позивачів не бачила десь близько місяця, знає, що він в АТО.

Вислухавши сторони, їх представників, представників третіх осіб, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно з Постановою Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року (зі змінами та доповненнями), при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, „...суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання....

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який пізніше було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13). Батьками ОСОБА_8 і, відповідно, дідом та бабою малолітнього ОСОБА_10 є позивачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які за матеріалами справи характеризуються позитивно (а.с.18-23, 30-31, 33-34). Після розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, малолітній ОСОБА_10 залишився проживати з матір»ю відповідачкою по справі ОСОБА_3, яка матеріалами справи також характеризується позитивно (а.с.56). 07.02.2017 року, за клопотанням ОСОБА_8 та ОСОБА_3, по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації, Червоногригорівська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області, про участь у вихованні дитини, судом було визнано мирову угоду, про що постановлено Ухвалу (а.с.52). Гострий конфлікт між сторонами по справі з приводу спілкування з дитиною виник після того, як 18.03.2017 року на очах у малолітнього ОСОБА_10 відбулась бійка за участі батька та діда малолітнього ОСОБА_10 з однієї сторони, та цивільного чоловіка відповідачки з іншого. Суд враховує рекомендації психолога ОСОБА_14, докази, надані сторонами до та під час судових засідань, пояснення відповідачки про небажання малолітнього ОСОБА_10 спілкуватись з дідом та бабою після вказаної вище бійки, однак вважає за необхідне визначити час спілкування позивачам з онуком, враховуючи думки всіх сторін по справі та наявних доказів.

З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думки представників служб у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у вихованні онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення систематичних побачень один раз на два тижні (через тиждень) в неділю з 11.00 години до 15.00 години, з можливістю відвідування під час цих побачень їх місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та перебування ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, один тиждень на рік під час літніх канікул за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7: Дніпропетровська область, Нікопольський район, с.Червоногригорівка, вул.Партизанська, 63.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в повернення судового збору 1 102 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення або отримання рішення безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_15