Справа № 495/5733/17
№ провадження 2/495/2639/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 грудня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.08.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, просить суд: визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 72,8 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м. та який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», підвалу літ. «В», убиральні-душа літ. «Г», навісу літ. «Д», споруд №№ 1-3,6,7, посилаючись на те, що 12.10.1999 року між ним та ОСОБА_3 в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №2492/Б, згідно якого він купив житловий будинок АДРЕСА_2. На час укладання договору ними були виконані усі умови договору, сплачена вся сума коштів за придбання житлового будинку.

З дня придбання спірного житлового будинку і до теперішнього часу він мешкає в ньому, сплачує комунальні та обов'язкові платежі, обробляє присадибну земельну ділянку, фактично володіючи нерухомістю.

З метою оформлення права власності на присадибну земельну ділянку, звернувся до відповідних органів та подав документи на приватизацію земельної ділянки. Однак, йому було повідомлено, що внаслідок того, що житловий будинок був придбаний на товарній біржі та договір купівлі-продажу не був засвідчений нотаріально, тож він не набув права власності на житловий будинок.

Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом.

З метою встановлення зареєстрованого місця проживання особи відповідача та в порядку ст.122 ЦПК України, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був зроблений запит до Випасненської сільської ради.

Так, згідно відповіді на запит суду стало відомо, що за даними по господарської книги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1, проте ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, актовий запис №56 від 06.05.2009 року.

Задля повного та об'єктивного розгляду справи судом був здійснений запит до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу визначення кола спадкоємців до майна померлої ОСОБА_3

Згідно спадкової справи № 68/2016 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3, наданої на запит суду, встановлено, що спадщину прийняла її донька - ОСОБА_2

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2017 року, залучено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до справи як правонаступника ОСОБА_3 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок.

27.09.2017 року позивач, уточнивши свої позовні вимоги надав суду заяву, відповідно до якої просив змінити відповідача по справі на ОСОБА_2

Представник позивача в судовому засіданні надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглянути справу за її відсутність.

Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позову, просить суд розглядати справу за його відсутність, проти задоволення вимог позивачки не заперечує.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.1999 року ОСОБА_3, з однієї сторони та ОСОБА_1, з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, що складається з трьох кімнат, житловою площею 55,9 кв.м.

Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний житловий будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2492/Б від 12.10.1999 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі.

Підтвердженням факту виникнення права власності у ОСОБА_1 на придбаний житловий будинок, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 7-1550 від 01.11.1999 року, що підтверджується відміткою у договорі.

Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив житловий будинок, після чого ОСОБА_1 вселився до житлового будинку.

Також, ОСОБА_1 отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2.

Згідно розпорядження Випасненської сільської ради № 15-ср від 19.02.2016 року, АДРЕСА_2 перейменовано на АДРЕСА_2.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК України, в редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, в редакції 1963 року право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК України, в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу житлового будинку від 12.10.1999 року, то суд з наведених підстав вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно листа № 85 від 31.08.2016 року, суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_4, яка виготовила технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 вбачається, що станом на 22.08.2016 року склад житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 72,8 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м., сараю літ. «Б», підвалу літ. «В», убиральні-душу літ. «Г», навісу літ. «Д», споруд №1-3,6,7. При поточній інвентаризації 22.08.2016 року встановлено, що в житловому будинку літ. «А» частина житлової 1-2 переобладнана у житлову 1-7 та санвузол 1-6, уточнені розміри приміщень, та згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року не належить до самочинного переобладнання. Вірним слід вважати житлову площу житлового будинку літ. «А» - 53,1 кв.м., загальну площу - 72,8 кв.м.

Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, навіс літ. «Д», убиральня-душ літ. «Г» не належать до самочинного будівництва, так як не відноситься до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд. Споруди №4,5 знесені, споруди №6,7 про інвентаризовані в 2016 році.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 2492/Б від 12.10.1999 року дійсним, та прийнявши до уваги лист № 85 від 31.08.2016 року про те, що усі переобрання згідно Інструкції не є самочинними, а представник відповідача згідно його заяви визнав позовні вимоги, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК України, в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 72,8 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м. , який складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», підвалу літ. «В», убиральні-душа літ. «Г», навісу літ. «Д», споруд №№ 1-3,6,7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: