Справа № 569/3523/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді - Бердія М.А.,
при секретарі - Мельничук В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення у газеті «Вісті Рівненщини» №3 від 27 жовтня 2017 року в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі генеральна угода) №б/н від 22.11.2013 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9260,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з «01» по «25» число кожного місяця відповідачем шляхом надання коштів банку на погашення заборгованості за кредитом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.
При укладаннi договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими, повністю узгоджуються з наданими доказами, а тому підлягають до задоволення.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1600,00 грн. по сплаті судового збору, та судові витрати по справі пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 180,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. та судові витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 180,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду М.А. Бердій