Ухвала

іменем україни

07 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання умов договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 березня 2008 року між сторонами укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до п. 6.4 якого грошові кошти, повертаються довірителю (позивачу) управителем (відповідачем) протягом 25 банківських днів з дати укладання договору аналогічного до даного з третьою особою щодо визначеного цим договором об'єкту інвестування, але не пізніше 30 банківських днів з моменту здачі об'єкта до експлуатації. Вказаний пункт договору позивач вважає несправедливим, а також таким, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». 13 листопада 2013 року на адресу ОСОБА_4 надійшов лист товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» (далі - ТОВ «ФК «Талінофф», яким останній повідомив, що у зв'язку з недотриманням умов графіку внесення коштів договір є розірваним. Разом з тим, внесені позивачем кошти у розмірі 97 870,01 грн. так і не було повернуто. ОСОБА_4 вказувала, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 200 000 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила: визнати несправедливими та недійсними умови, викладені у п. 6.4. договору про її участь у фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова»; стягнути з ТОВ «ФК «Талінофф» 97 870,01 грн., що були сплачені на виконання умов вказаного вище договору, а також моральну шкоду у розмірі 200000 грн., оскільки умови договору щодо будівництва житла відповідачем не виконані.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ФК «Талінофф» грошові кошти у розмірі 97 870,01 грн., які було сплачено на виконання умов договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова». У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року змінено рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним пункту договору. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить змінити вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що між сторонами укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова» від 18 березня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 (далі - довіритель) дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А 5-ти секційного 10-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1, (далі - ФФБ «А»), бере на себе зобов'язання виконувати правила ФФБ «А» та передати ТОВ «ФК «Талінофф» (далі - управитель) в обсягах та на умовах цього договору грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власність об'єкту інвестування. Управитель за цим договором приймає на себе зобов'язання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від довірителя, відповідно до правил ФФБ «А» та цього договору.

Згідно з п. 2..2 договору вартість квартири складає 200 024 грн. на момент підписання цього договору. Протягом 3-х банківських днів з моменту підписання цього договору довіритель сплачує грошові кошти у розмірі 70 008,00 грн.

Згідно п. 1.6 договору орієнтований строк введення об'єкту будівництва в експлуатацію 4 -й квартал 2009 року.

На виконання умов договору позивачем сплачено 97 870,01 грн.

Листом ТОВ «ФК «Талінофф» від 21 жовтня 2013 року позивача попереджено про виключення її з числа Довірителів ФФБ виду А «Бочарова» у зв'язку з недотриманням графіку внесення коштів.

Листом відповідача від 04 листопада 2013 року позивача повідомлено про розірвання в односторонньому порядку договору та відкріплення з цього моменту закріпленого за нею раніше об'єкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_1.

15 листопада 2013 року позивач звернулась із заявою до генерального директора ТОВ «ФК «Талінофф», в якій просила повернути сплачені нею кошти на об'єкт інвестування.

Пунктом 6.4 договору визначено, що грошові кошти, повертаються довірителю управителем протягом 25 банківських днів з дати укладання договору аналогічного до даного з третьою особою щодо визначеного цим договором об'єкту інвестування, але не пізніше 30 банківських днів з моменту здачі об'єкта до експлуатації.

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 29 листопада 2013 року позивача повідомлено, що сплачені нею грошові кошти будуть їй повернуті у порядку та строки, передбачені умовами вищевказаного договору та правилами фонду фінансування будівництва.

Судами встановлено факт невиконання відповідачем умов договору, зокрема неповернення коштів.

За змістом статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, спірний пункт 6.4 договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова» від 18 березня 2008 року відповідає вимогам закону і позивачка погодилася з такими умовами, укладаючи цей правочин, а тому вимоги про визнання його умов несправедливими є безпідставними. Разом з тим, відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, судом першої інстанції в незміненій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, а при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич