АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 2-1585/11
Номер провадження:22-ц/791/1827/17
Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.12.2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Голопристанської міської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року до суду із зазначеним позовом звернулася ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.04.1973 року померла її мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько побутовими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Браги, 25 в м. Гола Пристань Херсонської області. Вона є спадкоємицею вказаного майна, однак до нотаріальної контори для оформлення спадщини не зверталась, оскільки вказаний будинок належним чином не був оформлений, однак вона продовжувала проживати в ньому. Дане нерухоме майно належало її матері на підставі договору про надання земельної ділянки для будівництва, рішення виконкому Голопристанської міської ради при виділення земельної ділянки та дозволу на проведення будівельних робіт. Вона проживає даному будинку з 1973 року. При цьому відкрито, безперервно володіє ним, проводить ремонтні роботи, сплачує податки, користувалася присадибною земельною ділянкою. Оскільки володіє будинком більше як 10 років вважає, що це дає їй право власності на будинок за набувальною давністю. Посилаючись на ст.344 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на вищевказаний обєкт нерухомості за давністю володіння ним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.12.2011 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності за набувальною давністю та житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по вул. М.Браги, 25 в м. Гола Пристань, Херсонської області.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 який не брав участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про його права та обовязки подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відповідно до рішення Голопристанської міської ради № 460 від 14.11.1973 року його батькові ОСОБА_8 надана земельна ділянка площею 600 м2 по вул. Санаторній ( нині ОСОБА_9),25 для будівництва індивідуального будинку. Того ж числа, між ОСОБА_8 та Голопристанською міською радою укладений договір про надання у безстрокове користування вищезазначеної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. У 1976 році рішенням міської ради термін будівництва продовжено на один рік. Після закінчення будівництва апелянт разом із батьками проживав у збудованому на земельній ділянці по вул. Браги,25 у м. Гола Пристань будинку. 23.08.2004 року його батько ОСОБА_8 помер. У встановлений законом строк апелянт прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_8, про що свідчить довідка про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ №3910887 про заведення Голопристанською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 62/2005. У вересні цього року ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого батька, однак, нотаріус повідомив, що право власності на будинок його батька відповідно до рішення суду, визнано за ОСОБА_6, тому отримати спадщини ОСОБА_5 не має змоги. Таким чином , будинок №25 по вул. М. Браги в м. Гола Пристань належить ОСОБА_5 з моменту смерті його батька ОСОБА_8 Проте, позивачка, шляхом надання недостовірних відомостей, ввела в оману суд та таким чином заволоділа його майном. На підставі чого, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_6 посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_10, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

Представник ОСОБА_6, ОСОБА_11 ОСОБА_12, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим.

Представник Голопристанської міської ради Херсонської області - ОСОБА_13, у судовому засіданні при розгляді скарги покладався на розсуд суду.

Відповідно до договору дарування від 12.06.2012 року ОСОБА_6 подарувала житловий будинок по вул. Браги,25 своїй онуці ОСОБА_11, у звязку із чим, ухвалою від 29.11.2017 року, апеляційний суд залучив ОСОБА_11 у якості правонаступника ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що більше десяти років позивачка утримує домоволодіння, робить ремонт та відкрито володіє ним хоча і не є його власником, що може бути підставою для визнання за ОСОБА_6 права власності на зазначене майно на підставі ст.344 ЦК України.

Однак погодитись з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що у якості доказів ОСОБА_6 надавалась копія договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Санаторній,25 у м. Гола Пристань від 10.07.1963 року ОСОБА_7 яка була її матір'ю, і яка померла 12.04.1973 року. Також надана копія рішення Голопристанської міської ради депутатів трудящих № 255 від 29.05.1963 року про надання вказаної земельної ділянки ОСОБА_7 (а.с.6-8). Однак, докази здійснення, завершення будівництва будинку та введення його в експлуатацію ОСОБА_6 надані не були.

Апеляційним судом були витребувані та досліджені матеріали інвентарної справи № 36488757 щодо будинку по вул. Санаторній (ОСОБА_9), 25 у м. Гола Пристань. З досліджених матеріалів вбачається, що рішенням Голопристанської міської ради депутатів трудящих № 460 від 14.11.1973 року ОСОБА_8 надано земельну ділянку розміром 600 кв.м. по вул. Санаторній (ОСОБА_9), 25 в м. Гола Пристань для будівництва індивідуального будинку за рахунок земельної ділянки ОСОБА_7 На підставі названого рішення між Голопристанською міською радою депутатів трудящих та ОСОБА_8, 14.11.1973 року укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Санаторній,25 у м. Гола Пристань.

Рішенням Голопристанської міської ради №487/17 від 15.09.1976 року ОСОБА_8 продовжено термін будівництва строком на один рік. Доказів щодо завершення будівництва та прийняття будинку за вказаною адресою в експлуатацію апелянтом ОСОБА_5 також надані не були. Не містять таких даних і матеріали інвентарної справи. Також матеріали інвентарної справи не містять будь-яких документів, які б свідчили про виділення земельної ділянки по вул. Санаторній (ОСОБА_9),25 у м. Гола Пристань ОСОБА_7, а також щодо здійснення нею будівництва на вказаній земельній ділянці. Ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_11 ні ОСОБА_5 доказів того хто здійснював будівництво на вказаній земельній ділянці не надали.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_6 із позовом до суду будинок по вул. Браги,25 у м. Гола Пристань відповідно до ст.376 ЦК України мав статус самочинного будівництва без достатніх та переконливих доказів того, хто саме його здійснював.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 10 постанови Пленуму від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції на наведені розяснення ВССУ уваги не звернув, належно обставин справи не встановив, всіх зацікавлених у справі осіб до участі не притягнув і тому дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та їх задоволення. Тому рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 12.12.2011 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3