Провадження № 22-ц/773/1649/17 Категорія: 6 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря Вергуна Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, про знесення самочинного будівництва за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив.

Представник третьої особи ОСОБА_4 при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів порушення відповідачем його законних прав, створення перешкод у користуванні житловим будинком.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок № 28 по вул. Гнідавській у м. Луцьку Волинської області та земельна ділянка площею 0,0168 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за цією ж адресою (а.с. 8-12).

Відповідач ОСОБА_5 є співвласником земельної ділянки площею 0,0403 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Гнідавській, 26 в м. Луцьку Волинської області (а.с. 49, 50).

З листа управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 17 грудня 2012 року № О 1024/20.1-6-040 вбачається, що під час проведення перевірки виявлено на проїзді спільного користування розміщення прибудови до квартири АДРЕСА_1. Будівельний паспорт для будівництва прибудови за вищевказаною адресою не видавався (а.с. 7).

Згідно декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області 9 грудня 2014 року за № ВЛ 58 була розпочата реконструкція квартири АДРЕСА_2 без зміни зовнішніх геометричних розмірів (а.с. 39, 40).

Декларацією про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованою в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області 21 січня 2015 року за № ВЛ 06 встановлено, що обєкт квартира АДРЕСА_3 є закінченим будівництвом та готовим до експлуатації (а.с. 36-38).

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Зазначені правові норми, на які позивач посилався у позовній заяві, передбачають можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У випадках звернення до суду інших осіб, такі особи мають довести порушення їх законних прав та інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Земельна ділянка, на якій розташована спірна прибудова не належить на праві власності позивачеві.

Як вбачається із наявних у справі фототаблиць, проїзд до будинку позивача наявний з можливістю проїзду автомобіля (а.с. 20).

Саме по собі порушення встановленого порядку будівництва не може бути підставою для знесення нерухомого майна за позовом сусіда за відсутності доведеного належними та допустимими доказами факту порушення його законних прав та інтересів.

Доводи позивача щодо порушення його прав як власника сусіднього житлового будинку та земельної ділянки колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доїзд до нерухомого майна позивача збережено.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем його прав внаслідок проведення прибудови до квартири АДРЕСА_2.

Щодо висловлення в апеляційній скарзі клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору управління містобудування та архітектури Луцької міської ради слід зазначити, що в апеляційного суду відсутня процесуальна можливість залучати до участі у справі співвідповідачів та третіх осіб.

В процесі розгляду справи в апеляційному суді відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення в даній справі судової експертизи. Навіть за наявності висновку судового експерта по поставлених питаннях, підстави для задоволення позову будуть відсутніми, оскільки порушення встановленого порядку будівництва не може бути підставою для знесення нерухомого майна за відсутності доведеного належними та допустимими доказами факту порушення законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді