РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Давіденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Цілліх ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Еккехард про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач, Цілліх ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні його власність шляхом визнаня ОСОБА_3 Еккехарда такми, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартиро АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купів-продажу від 15.12.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно

Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 Еккехард. Реєстрація відповідача підтверджується також довідкою адресно-довідкового бюро, що міститься в матеріалах справи.

Незважаючи на реєстрацію у спірній квартирі відповідач не мешкає в ній більш року, що підтверджується актом від 15.09.2017року відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_3 Еккехард не мешкає у спірній квартирі, також, зазначений факт підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2

Конституцією України ( ст..41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом.

Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 Еккехард без поважних причин понад рік не мешкає за адресою АДРЕСА_3, у зв»язку з чим, суд вважає за необхідне визнати його таким, що втратив право користування спірним домоволодінням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.317,319,391ЦК України, ст..ст. 60, 208-218 ЦПК України, суд ,-

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 Еккехарда ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою №8 у будинку №37 по вул.. Ярослава Мудрого в м. Харків.

Стягнути з ОСОБА_3 Еккехарда на користь Цілліх ОСОБА_1 ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.