Справа № 510/945/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
-за участю секретаря Фурсовой А.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти розірвання шлюбу, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, надав відповідні письмові заперечення, просив розглянути справу без його участі.
Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивачки та її іпн; свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; письмові заперечення на позов; копія паспорту відповідача та його іпн; висновок ЛКК № 1/390 від 11.12.2017 р; довідка № 1725 від 11.12.2017 р.; довідка № 40 від 11.12.2017 р.; корінець повідомлення.
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2 та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 12.07.2017 р. і до повноліття дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, у зв`язку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони не проживають разом. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не дали. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачкою. Як вказала позивачка, відповідач коштів на утримання дітей не надає, ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню неповнолітнього сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач офіційно працює в Ізмаїльській прикордонній службі м. Рені, військова частина № НОМЕР_1 .
Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.07.2017 р. до 12.12.2031 року, тобто до досягнення повноліття дитини.
Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги часткого, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, в частині стягнення аліментів з нього на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, в частині вказаній позивачкою просив відмовити та стягнути з нього аліменти на користь позивачки, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.07.2017 р. до 12.12.2031 року, тобто до досягнення повноліття дитини. Відповідач вказав, що обставини на які посилається позивачка, щодо ненадання у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , не відповідають дійсності. Так, щомісяця, після того як сторони припинили шлюбні відносини, відповідач одягав сина, купував йому іграшки, ліки, платив за відвідування дитиною дитячого садку, про що свідчать копії фіскальних чеків. Крім того, відповідач стверджує, що він також вимушений матеріально допомагати своїм батькам, які мешкають окремо. Мати відповідача ОСОБА_4 , 1957 р. н., є пенсіонеркою та потребує догляду у зв`язку із гіпертонічною хворобою ІІ ст., наразі знаходиться на лікуванні у медичному закладі. Батько відповідача, ОСОБА_5 є хворим на серце, у зв`язку із чим не працює, пенсію також не отримує, потребує постійного амбулаторного і стаціонарного лікування. Таким чином, відповідач вимушений матеріально допомагати своїм батькам, а тому просив враховувати вищевказані обставини та задовольнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення на її користь на утримання сина ОСОБА_3 частково.
Вивчивши матеріали справи, надані докази та доводи сторін, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.
Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим
прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Частиною 1 ст. 75 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально утримувати один одного, також в частині другої ст. 84 СК України зазначено, що дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Так, відповідач сплачував кошти за відвідування дитячого садочку сином, купляв дитині одяг, іграшки, ліки, що стверджує про бажання відповідача піклуватися та утримувати свою дитину, також відповідач просив і надалі стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, але з урахуванням вищенаведеного та тих обставин, що він вимушений наразі доглядати за своїми хворими батьками, які потребують від нього матеріальної допомоги на лікування, тому просив зменшити розмір частки для присудження до стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їх сина ОСОБА_3 , до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.07.2017 р. до досягнення сином повноліття.
Таким чином суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дитини, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шлюб між сторонами розірвати, стягнути з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до 12.12.2031 року, тобто до досягнення повноліття дитини.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 75, 84, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 22.10.2011 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 107, що мають одну неповнолітню дитину, розірвати.
Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити її шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Рені Одеської області, інпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до 12.12.2031 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.
Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник