Провадження №2/592/2599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який уточнила та обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, дівоче прізвище ОСОБА_2, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В 1973 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. ОСОБА_2 та його сімї на підставі ордеру № 726 від 28.10.1977 р. була надана квартира АДРЕСА_1. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час надання ордеру на квартиру та сплати внесків за неї, член житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд-продавати, заповідати, обмінювати. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 38 «Лотос» вартість квартири № 65 за адресою: 40 років Жовтня, б. 39, сплачена повністю. Проте право власності на зазначену квартиру за життя ОСОБА_2 зареєстроване не було. Таким чином, разом з ОСОБА_2 право власності на квартиру набула і його дружина ОСОБА_3 При цьому їх частки у праві власності на квартиру є рівними. Мати позивача, ОСОБА_3, померла 09.07.2010 року. Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки і батько позивачки і вона сама на момент смерті ОСОБА_3 проживали разом з нею, вони успадкували її долю у спірній квартирі в рівних частках. Зокрема, позивачка отримала у спадок після своєї матері 1/4 долю в квартирі, а її батько - також 1/4 і став власником 3/4 квартири. Батько позивачки, ОСОБА_2, помер 12.08.2016 року. Таким чином, після смерті батька позивачка успадкувала 3/4 частки квартири, а 1/4 успадкувала раніше після смерті матері. Для оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, де дізналася про неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Також їй було розяснено, що в даному випадку право власності на квартиру можливо оформити тільки в судовому порядку. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування 1/4 частини в праві власності на квартиру за її померлою матірю ОСОБА_3, та 3/4 частини в праві власності на квартиру за її померлим батьком ОСОБА_2.

Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не зявився, надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти законне і обґрунтоване рішення суду, справу просить розглядати без його участі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 1973 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу народилася ОСОБА_1, дівоче прізвище ОСОБА_3 позивачка по справі.

ОСОБА_2 та його сімї на підставі ордеру № 726 від 28.10.1977 р. була надана квартира АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час надання ордеру на квартиру та сплати внесків за неї, член житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд-продавати, заповідати, обмінювати.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 38 «Лотос» вартість квартири № 65 за адресою: 40 років Жовтня, б. 39, сплачена повністю. Проте право власності на зазначену квартиру за життя ОСОБА_2 зареєстроване не було.

Однак відповідно до ст. 146 ЖКУ, поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб і сімю, який діяв на момент набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А згідно ч.1 ст.28 цього ж кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, разом з ОСОБА_2 право власності на квартиру набула і його дружина ОСОБА_3 При цьому їх частки у праві власності на квартиру є рівними.

Судом встановлено, що мати позивача, ОСОБА_3, померла 09.07.2010 року.

Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки і батько позивачки і вона сама на момент смерті ОСОБА_3 проживали разом з нею, вони успадкували її долю у спірній квартирі в рівних частках. Тобто, позивачка отримала у спадок після своєї матері 1/4 частину квартири, а її батько - також ? частину і став власником ? частин квартири.

Батько позивачки, ОСОБА_2, помер 12.08.2016 року.

Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, після смерті батька позивачка успадкувала 3/4 частини квартири.

Судом встановлено, що для оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, де дізналася про неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Також їй було розяснено, що в даному випадку право власності на квартиру можливо оформити тільки в судовому порядку.

Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин суд вважає, що права позивачки, як спадкоємиці, на оформлення своїх прав щодо володіння спадковим майном порушено, та підлягають захисту у судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 328, 373, 1216, 1218, 1225, 1234-1235, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 213-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом на 1/4 частини в праві власності на квартиру за її померлою матірю ОСОБА_3, яка померла 09.07.2010 р., та 3/4 частини в праві власності на квартиру за її померлим батьком ОСОБА_2, який помер 12.08.2016 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.12.2017 р.

Суддя Б.В. Хитров