Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2017 р. 145/1697/17

2/145/894/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дзвониської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована АДРЕСА_1

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_2

За життя її мати ОСОБА_4 склала заповіт від 06 липня 1999 року, посвідчений секретарем Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області Сліпенькою Н.І., яким усе своє майно заповіла їй. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_4 немає.

Вона прийняла спадщину після смерті своєї матері в силу положень ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном, а саме заволоділа належними спадкодавцю речами, предметами домашнього вжитку та правовстановлюючими документами на майно що належало спадкодавцеві, провела поточний ремонт будинку, обробляла присадибну земельну діялнку, що стверджується довідкою виконкому Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

З метою оформлення прийнятої спадщини, вона звернулася до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок 1964 року забудови, позначений на плані літерою «А», з верандою «а» та ганком загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 70,2 кв.м, загальною площею житлових квартир 61,5 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., допоміжною площею 21,9 кв.м., площею літніх приміщень 8,7 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2 площею 26,7 кв.м., кухні 3 площею 16,1 кв.м., житлової кімнати 4 площею 12,9 кв.м., веранди І площею 8,7 кв.м.), а також сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «В», колонку питну № 1, які розташовані по вул. АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник Дзвониської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що стверджується її свідоцтвом про смерть (а.с. 4), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується довідкою виконкому Дзвониської сільської ради № 137 від 12.096.2017 р. (а.с. 7).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_2

За життя мати позивачки ОСОБА_4 склала заповіт від 06 липня 1999 року, посвідчений секретарем Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області Сліпенькою Н.І., яким усе своє майно заповіла їй (а.с. 5).

Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_4 немає.

Позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері в силу положень ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном, а саме заволоділа належними спадкодавцю речами, предметами домашнього вжитку та правовстановлюючими документами на майно що належало спадкодавцеві, провела поточний ремонт будинку, обробляла присадибну земельну діялнку, що стверджується довідкою виконкому Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Тиврівська держнотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Житловий будинок з господарськими спорудами побудовано протягом 1964-1979 років, що стверджується технічним паспортом КП «ВООБТІ» від 22 вересня 2017 року (а.с. 11-13).

Відповідно до ЦК УРСР 1963 року, Закону України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постанови Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених центральним статистичним управлінням СРС 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року №5-24-26, виникнення права власності на житлові будинки, споруди в сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріачьних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється ї Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішенні щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ, викладених в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Дзвониської сільської ради, житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Маліновського, 11, в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, що стверджується довідкою виконкому Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 137 від 12.09.2017 р. (а.с. 7).

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449 якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 319, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок 1964 року забудови, позначений на плані літерою «А», з верандою «а» та ганком загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 70,2 кв.м, загальною площею житлових квартир 61,5 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., допоміжною площею 21,9 кв.м., площею літніх приміщень 8,7 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2 площею 26,7 кв.м., кухні 3 площею 16,1 кв.м., житлової кімнати 4 площею 12,9 кв.м., веранди І площею 8,7 кв.м.), а також сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «В», колонку питну № 1, які розташовані по вул. АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.