ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5565/17
провадження № 2/753/4094/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ЗАОЧНЕ )

"27" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

позивача ОСОБА_2

представника третьої особи: КАСЯНЧУК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав , свої вимоги мотивувавши тим, що позивач та відповідач Від цього шлюбу мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відразу після розлучення Відповідач перестав виконувати свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, самоусунувся від будь - якого спілкування з дитиною, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: жодного разу з 2013 року сина не бачив, не цікавиться життям і здоров'ям сина, ніколи не надавав матеріальної допомоги на його утримання та ухиляється від сплати аліментів. Дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Відповідач також заявляв, що не має до дитини ніяких батьківських почуттів.

З невідомих причин Відповідач, після розлучення вирішив, що син не є його рідною дитиною. З цього приводу в березні 2013 року Відповідач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про нього, як про батька з свідоцтва про народження дитини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753 / 4583 / 13 - ц Відповідачу в задоволенні вказаного позову було відмовлено. Син весь час проживав та проживає разом з позивачем. ОСОБА_2 самостійно займається його вихованням, піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Матеріально утримувати дитину позивачу допомагають її батьки. ОСОБА_2 з сином проживає у квартирі, власником якої є її мати - ОСОБА_7. В житловому приміщенні для дитини створені всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку. У зв"язку з зазначеним позивач просить стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 / 4 частки від заробітку ( доходу ) Відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму длядитини відповідного віку. Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовних вимогах.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду після вручення.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Касянчук Марія Василівна що діє на підставі довіреності № 101 - 109 / 02 від 04 січня 2017 року підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Вислухавши пояснення позивача, та представника третьої особи, допитавши свідка під присягою ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6 народився під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Шлюб між ними розірвано 29 січня 2013 року .

З моменту розірвання шлюбу батько з дитиною не проживає, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Зі слів матері, з 2013 року ОСОБА_4 жодного разу не бачив свого сина. У 2013 році Дарницьким районним судом м. Києва розглядалася справа за позовом ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, проте, в задоволенні позову було відмовлено. Відповідно до довідки з дошкільного навчального закладу ( ясла - садок ) № 113 Дарницького району міста Києва, батько дитини, ОСОБА_4, батьківські збори не відвідує, з вихователями не спілкується. Підтвердженням

того, що батько не бере участі у вихованні дитини є довідка з педагогічного центру «Розумійко », довідка з Центру хореографічної майстерност « Веселад », довідка з фітнес - зали Кросс Монастік, довідка з Громадськоїдитячої організації клуб боксу « Козак ».

Малолітній ОСОБА_6 разом з матір'ю проживає за адресою: АДРЕСА_1. При проведенні обстеження житлово - побутових умов проживання дитини встановлено, що для ОСОБА_6 створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 08 червня 2017 були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_4. З пояснень ОСОБА_4 не має бажання та наміру виховувати свого сина, спілкуватися з ним, піклуватися про нього. Також він повідомив, що вже тривалий час не бачив свого сина, однак, боїться, що їхня зустріч може призвести до психологічної травми дитини.

Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини що ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров'я.

Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачена можливість позбавлення батьків батьківських прав у разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі " Савіни проти України " встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ", є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 6 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства » передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789 - ХII ( 789 - 12 ) від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, « необхідним у демократичному суспільстві », слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь - якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими ( п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 року у справі « Кірнс проти Франції » ( Kearns v. France ) ( заява № 35991 / 04 ).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі « Мамчур проти України » від 16 липня 2015 року ( заява № 10383 / 09 ).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень за стягнення аліментів та на користь позивачки у зв"язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 209, 212, 214, 215, 223, 224 -226, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав , задовольнити .

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва, ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), батьківських прав у відношенні малолітнього сина

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер відсутній) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 640 ( шістсот сорок) гривень).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер відсутній) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 / 4 частки від заробітку ( доходу ) Відповідача щомісячно, починаючи з звернення до суду тобто з 27 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_7, аж не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму длядитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва ( зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,ідентифікаційний номер відсутній ) на користь держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) гривеньна р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, , код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд за стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК