БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1652/16-ц
провадження № 2/361/104/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів від суми позики, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів від суми позики, інфляційних втрат, трьох відсотків річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 492 000 (чотириста девяносто дві тисячі) грн. 00 коп., що на момент отримання позики еквівалентно 60 000 доларів США. На підтвердження укладання сторонами Договору позики, його умов та отримання грошових коштів відповідачем у розмірі 492 000 (чотириста девяносто дві тисячі) грн. 00 коп. від позивача в той же день, 06 листопада 2013 року, відповідачем власноручно написано розписку та представлено її позивачу. Відповідно до змісту розписки, відповідач зобовязався повернути позику у розмірі 492 000 грн. 00 коп. до 16 грудня 2013 року, але не зважаючи на своє зобовязання щодо повернення грошових коштів в якості позики, на момент подачі даної позовної заяви таке зобовязання відповідачем не виконано.

04 березня 2016 року уповноваженим представником позивача направлено претензію-вимогу на адресу відповідача з вимогою повернути кошти негайно. Однак, вимоги, викладені в претензії, відповідачем не виконані, що свідчить про те, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання свого обовязку. У звязку з цим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме стягненням з відповідача суми заборгованості за договором позики у розмірі 492 000 (чотириста девяносто дві тисячі) грн. 00 коп.

Також, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь проценти від суми позики у розмірі 192 377 (сто девяносто дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 06 коп., розмір інфляційних втрат у розмірі 400 821 (чотириста тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 24 коп., та 3 % річних у розмірі 32 350 (тридцять дві тисячі триста пятдесят) грн. 38 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно даних розписки від 06 листопада 2013 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3 гроші у розмірі 492 000 (чотириста девяносто дві тисячі) грн. 00 коп., що на момент отримання позики еквівалентно 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США., та зобовязався повернути позивачу вказану суму до 16 грудня 2013 року (а.с. 181).

Із матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2016 року представником ОСОБА_3 ОСОБА_5 на адресу відповідача направлено претензію-вимогу про повернення коштів (а.с. 24-26).

Вищевказана претензія-вимога отримана відповідачем 14.03.2016 року, про що свідчить копія претензії-вимоги, копія опису вкладення у цінний лист з фіскальним чеком та роздруківка з сайту Укрпошти (а.с. 27).

Матеріалами справи встановлено, що зобовязання відповідача за вищевказаною розпискою не виконано.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на викладене, вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено усний договір позики, підтвердженням якого є розписка від 06 листопада 2013 року, зобовязання за яким відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевказану норму чинного законодавства та те, що за умовами договору позики сторонами не встановлено розмір процентів від суми позики, суд вважає, що позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми позики у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Із наведеного у позовній заяві розрахунку процентів від суми, який суд бере до уваги, вбачається, що періодом нарахування суми процентів є з 17 грудня 2013 року по 24 лютого 2016 року. Сума неповернутої позики становить 492 000 грн. 00 коп.

Розміри облікової ставки за вказаний період складали: 17.12.2013 року 14.04.2014 року 6,5 %; 15.04.2014 року 16.07.2014 року 9,5 %; 17.07.2014 року 12.11.2014 року 12,5 %; 13.11.2014 року 05.02.2015 року 14,0 %; 06.02.205 року 03.03.2015 року 19,5 %, 04.03.2015 року 27.08.2015 року 30,0%, 28.08.2015 року 24.09.2015 року 27,0 %;25.09.2015 року 24.02.2016 року 22 %. Розрахунок процентів від суми позики за період заборгованості з 17 грудня 2013 року по 24 лютого 2016 року здійснюється за формулою: [сума процентів] = [сума позики] х [розмір облікової ставки] % х [кількість днів у році] / [кількість днів прострочки ].

Отже, виходячи із вищевикладеної формули, вбачається, що розмір процентів від суми позики, який підлягає стягненню із відповідача становить 192 377 (сто девяносто дві тисячі триста сімдесят сім) грн. 06 коп.

Як передбачено ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такі ж висновки викладені у правовій позиції постанови Верховного Суду України від 01.10.2014 р. у справі за № 6-113цс14.

Отже, перевіривши розрахунок позивача, який наведений у позовній заяві, суд вважає, що із відповідача також підлягають стягненню розмір інфляційних втрат, сума яких за період із 17 грудня 2013 р. по 24 лютого 2016 р. складає 400 821 (чотириста тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 24 коп. та 3 % річних у розмірі 32 350 (тридцять дві тисячі триста пятдесят) грн. 68 коп.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення із відповідача боргу за договором позики у розмірі 1 117 548 (один мільйон сто сімнадцять тисяч пятсот сорок вісім) грн. 98 коп., що складається із: неповернутої позики у розмірі 492 000 грн. 00 коп., відсотків за користування позикою у розмірі 192 377 грн. 06 коп., інфляційних втрат у розмірі 400 821 грн. 24 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 32350 грн. 68 коп.

У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст. ст. 10, 88, 224-228 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1 117 548 (один мільйон сто сімнадцять тисяч пятсот сорок вісім) грн. 98 коп., що складається із: неповернутої позики у розмірі 492 000 грн. 00 коп., відсотків за користування позикою у розмірі 192 377 грн. 06 коп., інфляційних втрат у розмірі 400 821 грн. 24 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 32350 грн. 68 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 6890 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.М. Петришин