Справа № 487/4028/15-ц
Провадження № 4-с/487/106/17
У Х В А Л А

Іменем України

06.12.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Сухаревич З.М.,

за участю секретаря судового засідання Попович А.Г.,

скаржника - ОСОБА_1,

представника скаржника - ОСОБА_2,

представника субєкта оскарження - ОСОБА_3,

представника стягуача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області щодо виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 р. заявник звернувся до суду із вказаною вище скаргою, обґрунтованою тим, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС) перебуває виконавче провадження №54029097, відкрите за виконавчим листом №2/487/82/16, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 28.03.2016 року на підставі рішення від 18.01.2016 року. В ході проведення зазначеного виконавчого провадження 16.06.2017 року державним виконавцем на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за невиконання рішення, а саме щодо зобовязання її за свій рахунок демонтувати металеві ворота, встановлені до приміщень №8 та №9 (літ. Апд) за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 13 корп. 6 та відновити зруйновану капітальну стіну, що була встановлена між проходами у вказані приміщення. 17.07.2017 р. у звязку із повторним невиконанням рішення державним виконавцем накладено штраф у подвійному розмірі. У звязку з тим, що рішення суду не виконано, ОСОБА_1 на адресу держвиконавця було подано клопотання про неможливість виконання зазначеного рішення та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» ставилось питання про закінчення виконавчого провадження та направлення повідомлення про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. 07.09.2017 року держвиконавцем була надана відповідь про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження. ОСОБА_1 вважає такі дії держвиконавця протиправними, посилаючись на положення статтей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на те, що рішення не може бути виконано без участі боржника, а тому державний виконавець повинен був вжити заходів передбачених п. 2 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». З цих підстав ОСОБА_1 просила суд визнати дії старшого державного виконавця Заводського ВДВС ОСОБА_5, щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №54029097, з примусового виконання виконавчого листа №2/487/82/16, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.03.2016 року неправомірними; зобовязати старшого державного виконавця Заводського ВДВС ОСОБА_5, винести постанову про закінчення виконавчого провадження №54029097 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/82/16, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 28.03.2016 року.

В судовому засіданні заявник скарги заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені у скарзі. В останньому судовому засіданні повідомила про згоду на виконання рішення суду за власний рахунок у разі встановлення їй строку.

Представник заявника скарги вимоги скарги підтримав, до викладеного у скарзі додав, що держвиконавець фактично самостійно змінює рішення по суті та змінює спосіб захисту порушеного права, що є неприпустимим. Дії державного виконавця, які полягали у незакінченні виконавчого провадження і навпаки самотужки, за допомогою стягувача виконати дане рішення суду, по суті є перевищенням своїх повноважень. Пояснив, що згода ОСОБА_1 на виконання рішення суду не спростовує доводів скарги та посилаючись на протиправність дій державного виконавця, просив вимоги скарги задовольнити.

В судовому представник Заводського ВДВС ОСОБА_3 та представник стягувача ОСОБА_4 заявлені вимоги ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на їх безпідставність. Зазначили, що зазначене рішення суду може бути виконано без участі боржника за рахунок авансового внеску стягувача, тому підстав для закінчення виконавчого провадження згідно п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається. Просили відмовити у задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 14 ЦПК України,судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження серії ВП № 54029097 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2/487/82/16 виданого Заводським районним м. Миколаєва про зобовязання ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за свій рахунок демонтувати металеві ворота, встановлені до приміщень №8,№9 (літ. Апд) за адресою м. Миколаїв, вул. Заводська, 13/6 та відновити зруйновану капітальну стіну, що була встановлена між проходами у вказані приміщення.

01.06.2017 року державним виконавцем Квичак Т.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої, супровідним листом №14505/14.24-41/11 від 01.06.2017 року, направлено сторонам.

15.06.2017 року, перевіркою державного виконавця встановлено факт не виконання боржниками судового рішення, про що складено відповідний акт.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

16.06.2017 року ОСОБА_1, керуючись ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було направлено вимогу, про виконання рішення суду у строк до 30.06.2017 року

Одночасно, 16.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у відповідності до положень ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 1700 грн., копію якої направлено боржнику, супровідним листом №17029/14.24-41/11.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

30.06.2017 року, державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду, за результатами якої встановлено факт не виконання боржниками судового рішення, про що складено відповідний акт.

17.07.2017 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у відповідності до положень ст.75 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 3400 грн., копію якої направлено боржнику, супровідним листом №21574/14.24-41/11.

19.07.2017 року стягувачем ОСОБА_10 на адресу Заводського ВДВС направлено заяву, щодо проведення виконавчих дій за рахунок авансованого внеску та при необхідності авансування витрат за власний рахунок.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до коштів виконавчого провадження, за рахунок яких можуть здійснюватися виконавчі дії, віднесено авансовий внесок стягувача.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

У разі перебування виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця авансування стягувачем зазначених витрат виконавчого провадження є обовязковим лише на вимогу приватного виконавця.

З метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обовязкового авансування стягувачем.

Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Тобто законодавець передбачає можливість здійснення виконавчих дій за рахунок авансового внеску та додаткового авансування витрат стягувача. На що, відповідною заявою і дав свою згоду ОСОБА_10

Таким чином, рішення суду може бути виконано без особистої участі боржника, а тому на даний час відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», на які посилається ОСОБА_1

Твердження заявника скарги про те, що зазначене рішення суду не може бути виконано без її участі, а також посилання на те, що виконання рішення суду за власний рахунок стягувача можливе лише у разі зміни способу та порядку його виконання, є безпідставними та такими що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Відтак суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 383 - 389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області щодо виконання судового рішення- відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: З.М. Сухаревич