РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1205/17

Справа № 510/1386/17

19.12.2017 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа - Ренійська районна державна нотаріальна контора Одеської області/ про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права та визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права та визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку (пай) на підставі сертифікату НОМЕР_3, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4, масив №4, ділянка № 3 ( за межами населеного пункту), цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки - 8,3000 га.

За життя померла ОСОБА_3 заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснювалося за законом. Спадкоємцем першої черги є відповідач - донька померлої - ОСОБА_2

На момент смерті з ОСОБА_3 проживав позивач - ОСОБА_4, допомагав, доглядав за господарством. Донька померлої мешкала у місті Рені окремо від матері, допомогу матері не надавала.

Через деякий час позивач ОСОБА_4 звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки 07 квітня 2016 року вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я відповідача, реєстр № 421, спадкова справа № 21/2016.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно отримала вказане свідоцтво, оскільки не повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця.

На сьогоднішній ОСОБА_4 продовжує користуватися зазначеною земельною ділянкою, обробляє її, сплачує податки. Тобто є фактичним володільцем вказаного майна. За власний рахунок позивач виготовив проект відводу земельної ділянки в натурі, отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016.

Відповідач не вимагає повернення земельної ділянки, не висуває позивачу будь-яких вимог щодо фактичного володіння їм спадковим майном.

Позивач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н.С., в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання з'явилася, позов визнала та не заперечувала проти задоволення у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_4

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку (пай) на підставі сертифікату НОМЕР_3, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4, масив №4, ділянка № 3 ( за межами населеного пункту), цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки - 8,3000 га.

За життя померла ОСОБА_3 заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснювалося за законом. Спадкоємцем першої черги є відповідач - донька померлої - ОСОБА_2

На момент смерті з ОСОБА_3 проживав позивач - ОСОБА_4, допомагав, доглядав за господарством. Донька померлої мешкала у місті Рені окремо від матері, допомогу матері не надавала.

Через деякий час позивач ОСОБА_4 звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки 07 квітня 2016 року вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я відповідача, реєстр № 421, спадкова справа № 21/2016.

Позивач вважає, що відповідач неправомірно отримала вказане свідоцтво, оскільки не повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця.

На сьогоднішній ОСОБА_4 продовжує користуватися зазначеною земельною ділянкою, обробляє її, сплачує податки. Тобто є фактичним володільцем вказаного майна. За власний рахунок позивач виготовив проект відводу земельної ділянки в натурі, отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016.

Відповідач не вимагає повернення земельної ділянки, не висуває позивачу будь-яких вимог щодо фактичного володіння їм спадковим майном.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлої ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, суд вважає, що існують всі законі підстави для скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_2 та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 за ОСОБА_4

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа - Ренійська районна державна нотаріальна контора Одеської області/ про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права та визнання права власності на спадкове манно - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2016 року, реєстр № 421, згідно якого ОСОБА_2 визнана спадкоємцем земельної частки (пай) розміром 8,3000 га , цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, рілля, кадастровий номер - НОМЕР_4.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер - НОМЕР_4, площею 8,3 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, рілля, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за межами населеного пункту за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку, площею 8,3 га, кадастровий номер - НОМЕР_4, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, рілля, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за межами населеного пункту.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова