Номер провадження: 22-ц/785/856/17
Номер справи місцевого суду: 521/4111/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 травня 2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова група «Майстер» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі ОСОБА_6 філії ТОВ «Нова пошта» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 березня 2014 року ТОВ «Майстер» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Нова пошта» в особі ОСОБА_6 філії ТОВ «Нова пошта» про стягнення грошових коштів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11 січня 2011 року між ним та ОСОБА_5 укладений договір доручення, відповідно до якого, ОСОБА_5 організував відправлення вантажу позивача з 18 березня 2011 року по 26 квітня 2011 року на загальну суму 27 000 гривень на адресу ОСОБА_4ТОВ «Нова пошта».

У порушення умов зазначеного договору, ОСОБА_5 не надав позивачу відповідні підтверджуючі документи з одержання вантажу ОСОБА_4, що стало підставою для виставлення йому вимоги про належне виконання зобовязань та сплати штрафу на суму 500 гривень у строк до 10 квітня 2014 року. Також позивач направив ОСОБА_4 вимогу щодо оплати одержаного товару на загальну суму 27 000 гривень у строк до 21 березня 2014 року. Проте, відповідачами вказані вимоги залишено без відповіді. В обумовлені строки грошові кошти позивачу не сплачено, в звязку з чим позивач змушений звернутись із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд повністю відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивачем не надано доказів укладання з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, а надані транспортні накладні не відповідають дійсності, оскільки подані до суду в неналежно завірених копіях, тому й підстави для оплати товару відсутні, також просив задовольнити його заяву про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 судових витрат.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надавши до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності. У зазначеному клопотанні відповідач підтвердив факт укладання 11 січня 2011 року між ним та позивачем договору доручення, відповідно до якого, ОСОБА_5 організував відправлення вантажу позивачу. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Нова пошта» в особі ОСОБА_6 філії ТОВ «Нова пошта» в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про порядок розгляду справи до суду не надходило.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року позов ТОВ «ІПГ «Майстер» задоволено. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27 000 гривень,стягнув з відповідача ОСОБА_5 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» штраф у розмірі 500 гривень. Вирішено питання про стягнення судового збору (т.1, а.с. 247-251).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27 000 гривень скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ТОВ «ІПГ «Майстер» до ОСОБА_7 про стягнення коштів відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.2, а.с. 85-89).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року касаційну скаргу представника ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» - ОСОБА_8 задоволено, рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до цього ж суду (т. 2, а.с. 142-144).

Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року, Вищий спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13 липня 2016 року зазначив, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, проводячи оцінку поданих доказів та вважаючи, що надані копії товарно-транспортних накладних не є належними доказами укладення між сторонами договору купівлі-продажу, не врахував, що відповідачі у передбаченому процесуальним законом порядку їх не оспорили, не подали відповідних доказів, які б спростовували значення відомостей наданих копій товарно-транспортних накладних, які могли бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів, з урахуванням того, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, і у звязку із цим презумпцію його правомірності.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2015 року, в якій просить скасувати рішення суду від 13.05.2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Інвестиційно-промислова група «Майстер» грошових коштів в сумі 27 000 гривень та прийняти нове рішення, яким у позові до ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права (т. 2, а.с. 7-8).

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку в частині вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27000 гривень.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник); який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Судом першої інстанції установлено, що 11 січня 2011 року між ТОВ «ІПГ «Майстер» та відповідачем ОСОБА_5 укладений договір доручення, відповідно до умов якого ОСОБА_5 зобовязаний організувати відправлення вантажів курєрськими службами доставки позивача на адресу третіх осіб, пересвідчитися в одержанні з наданням позивачу підтверджуючих документів.

На виконання умов договору ОСОБА_5 організував відправлення через ОСОБА_6 філію ТОВ «Нова Пошта» на адресу ОСОБА_7 наступних вантажів (будівельні матеріали в асортименті) на загальну суму 27 000 гривень: 18 березня 2011 року за транспортною накладною №0 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 19 березня 2011 року; 22 березня 2011 року за транспортною накладною №0 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 23 березня 2011 року; 23 березня 2011 року за транспортною накладною №0 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 24 березня 2011 року; 28 березня 2011 року за транспортною накладною №7 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 30 березня 2011 року; 29 березня 2011 року за транспортною накладною №2 на суму 3000 гривень, що одержана ОСОБА_7 30 березня 2011 року; 14 квітня 2011 року за транспортною накладною №2 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 15 квітня 2011 року; 15 квітня 2011 року за транспортною накладною №1 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 20 квітня 2011 року; 18 квітня 2011 року за транспортною накладною №3 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 20 квітня 2011 року; 26 квітня 2011 року за транспортною накладною №2 на суму 3 000 гривень, що одержана ОСОБА_7 26 квітня 2011 року (т.1, а.с. 6-10, 102-110).

На порушення п. 4 договору доручення від 11 січня 2011 року ОСОБА_5 не пересвідчився в одержанні вантажу ОСОБА_7 та не надав позивачу підтверджуючих документів на одержання вантажу.

Зазначене стало підставою для виставлення йому письмової вимоги від 01 квітня 2014 року № 0104/14 про надання підтверджуючих виконання договору документів, а саме: транспортних накладних та сплати штрафу на суму 500 гривень, як це передбачено п. 10 договору доручення, у термін до 10 квітня 2014 року (т.1, а.с. 11-12).

Вимогу ОСОБА_5 отримав 01 квітня 2014 року під розписку, про що свідчить копія квитанції про курєрську доставку (т.1, а.с. 13), проте її залишено без відповіді.

Вказаний вантаж відповідач ОСОБА_7 отримав, про що свідчить його підпис у транспортних накладних, копії яких надані позивачу ОСОБА_6 філією ТОВ «Нова Пошта» (т.1, а.с. 102-110), однак товар згідно із наведеними товарними накладними не оплатив.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем ОСОБА_7 не виконано умови договору купівлі-продажу щодо оплати за отриманий ним товар, тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь ТОВ «ІПГ «Майстер» 27 000 гривень.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно до вимог закону.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3, в апеляційній скарзі про те, що рішення суду не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що позивачем не доведено належними доказами факти існування договірних відносин між сторонами у справі, отримання товару відповідачем ОСОБА_4, реальності передачі цього товару перевізнику ТОВ «Нова пошта» та вартості товару, не приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказам є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Як розяснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач повинен був довести в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову, але в судовому засіданні відповідачем не доведені ці обставини, у тому числі, те, що позивачем не доведено існування договірних відносин між ним та відповідачем ОСОБА_4 та отримання останнім товару.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, має місце у випадках зазначення у судовому рішенні певних обставин (фактів), які не підтверджені доказами, їх недостатність, недостовірність та (або) суперечливість, відсутність мотивів прийняття чи неприйняття доказів тощо (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» №12 від 24 жовтня 2008 року).

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував, що направив через експрес-доставку ТОВ «Нова Пошта» відповідачу ІващенкуA.A. товар (будівельні матеріали в асортименті) на загальну суму 27 000 гривень, які останній отримав, однак не провів розрахунок за нього.

У процесі розгляду справи позивачем заявлено клопотання про витребування оригіналів вказаних товарно-транспортних накладних у ТОВ «Нова Пошта», яке здійснювало доставку (перевезення) вантажу ОСОБА_7.

На виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу суду лист, в якому вказало, що товарно-транспортні накладні були знищені у звязку із закінченням граничних строків їх зберігання товариством.

Під час розгляду справи судом першої інстанції до матеріалів справи долучено наведені вище копії товарно-транспортних накладних з печаткою ТОВ «Нова Пошта», з яких вбачається надання послуги «Двері-Двері», в яких наявний підпис отримувача ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 102-110).

Відповідно до п. 1.1 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» тип послуги «Двері-Двері» передбачає забір відправлення за адресою відправника та його доставку за адресою одержувача.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з достовірністю встановив, що позивач направив через експрес-доставку ТОВ «Нова Пошта» відповідачу ОСОБА_7 товар (будівельні матеріали в асортименті) на загальну суму 27 000 гривень, які останній отримав, однак не провів розрахунок за нього.

До апеляційної скарги представника відповідача не надано ніяких доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9

ОСОБА_2