Справа № 466/7579/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4529/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Західної філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 25794,81грн., спричинену моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а всього 35794,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини автомобіля під керуванням ОСОБА_3, відповідальність якого застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка виплатила страхове відшкодування в розмірі 17480.00 грн. Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту згідно з висновком експерта становить 43274.81 грн., сума недоплаченого страхового відшкодування становить 25794.81 грн., яка підлягає солідарному стягненню з ПАТ«Українська пожежно-страхова компанія» та Західної філії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». В позовній заяві зазначає, що внаслідок ДТП отримала душевні страждання, а тому просила стягнути 10000.00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», західної філії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_2 25794 (двадцять п'ять тисяч сімсот дев'яносто чотири) гривень 81 (вісімдесят одну) коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 4 ст. 10, ст. 33, ст. 205 ЦПК України, оскільки ним не було враховано факт відсутності у Західної філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» цивільно - процесуальної дієздатності, а тому вона не могла бути стороною у цивільному процесі. Вважає, що у позивача з огляду на вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не виникало права звернення до відповідача із власним розрахунком розміру збитку тому, що представник страховика з'явився для проведення оцінки пошкоджень авто у встановлений законодавством десятиденний строк з дня отримання повідомлення про ДТП, розрахунок страхового відшкодування та його перерахування на рахунок ОСОБА_2 відбулось згідно заяви на виплату страхового відшкодування та у строки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто проведення ОСОБА_2 окремої експертизи є незаконним, а стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» коштів за такою є порушенням майнових прав страховика. Крім цього апелянт вважає, що судом першої інстанції при проведенні розрахунку доплати страхового відшкодування проігноровано абз. 2 ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до заяви про страхове відшкодування від 27.04.2016 року, наданої позивачем, виплата була здійснена саме на її рахунок, а тому, сума, що могла б бути виплачена страховиком, має бути також зменшена на розмір податку на додану вартість. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник ПАТ «Українська пожежна страхова компанія», ОСОБА_2, її представник ОСОБА_4, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні у справі повідомлення, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з»явилися, не повідомили суд про причини неявки.

У зв»язку з неявкою осіб в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що висновком експертного дослідження встановлено, що матеріальнийц збиток, завданий позивачці становить 43274.81 грн., однак ПрАТ «УПСК» сплатило страхове відшкодування в розмірі 17481.17 грн., тому стягнув залишок невідшкодованої майнової шкоди в розмірі 25793.64 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 березня 2016року, у АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 та «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Відповідальність за спричинення шкоди внаслідок використання транспортного засобу «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована в AT «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8624552.

З метою фіксації події, учасниками ДТП було прийнято рішення про складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення ПДР, яке мало місце 1 березня 2016року.

Правовідносини, які виникли між позивачкою та ПрАТ «УПСК» не є деліктними, отже, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет і розмір страхового відшкодування повинен визначатися на підставі цього Закону.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи виграти на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В акті огляду пошкодженого транспортного засобу, складеного 01.04.2016 року з участю ОСОБА_2 та представника ПрАТ «УПСК», зазначено деталізований перелік пошкоджень, з якими ОСОБА_2 погодилася, про що свідчить її підпис в акті огляду.

На вимогу суд апеляційної інстанції ПрАТ «УПСК» долучила розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №ОЦ/075/000/16/0178, згідно з яким сума відшкодування за вирахуванням ПДВ становить 17481.17 грн.

Платіжним дорученням №650 від 26.07.2016 року підтверджується, що ПрАТ «УПСК» перерахувала ОСОБА_2 17481.17 грн. страхового відшкодування.

Згідно з висновком № 5231 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.04.2016 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Opel Insignia», реєстраційний номер НОМЕР_1, без врахування податку на додану вартість, становить 43 274,81 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що страхове відшкодування у розмірі 17480,00 грн., є частковим відшкодуванням, а відтак сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 25794.81 грн. підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК».

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

З урахуванням норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право обрати аварійного комісара та провести експертне дослідження для визначення розміру шкоди самостійно лише за умови порушення страховиком зобов2язань, зокрема, за умови, якщо протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, страховик не направить свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що керуючись вимогами законодавства, ПрАТ «УПСК» протягом десяти робочих днів, своєчасно, а саме, 01.04.2016 року, направило особу для складання акту огляду пошкодженого транспортного засобу, який в присутності ОСОБА_2 оглянув пошкоджений транспортний засіб, при цьому позивачка погодилася з переліком пошкоджень, зазначених в акті, підписавши акт огляду транспортного засобу, жодні зауваження щодо пошкоджень транспортного засобу позивачка в акті огляду не зазначила.

Позивачці, як того вимагає Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачене страхове відшкодування в розмірі 17480.00 грн., який хоч і не перевищує ліміт відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.

Оскільки представник відповідача оглянув пошкоджений транспортний засіб позивачки у визначений Законом строк, а саме, 01.04.2016 року, відповідач вчинив усі передбачені законом дії після отримання інформації про настання страхового випадку, провів розрахунок страхового відшкодування, і виплатив страхове відшкодування у розмірі 17480.00 грн., тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо позивачці недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо - транспортній пригоді особи - ОСОБА_5, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Крім того, задовольняючи позов та стягуючи з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди, визначеним експертом, і страховим відшкодуванням, суд першої інстанції не врахував положень п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення не врахував, що розмір шкоди, яку повинен відшкодувати страховик потерпілій особі, повинен визначатись на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшуватись на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість,а в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди потерпілому винною особою сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення із Західної філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 25794,81грн., суд першої інстанції не звернув уваги, що Західна філія Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», не є юридичною особою, а відтак не може бути відповідачем у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Західної філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню або незастосування закону, який підлягає застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи передбачені ч.1 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржувана рішення в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити в цій частині вимог нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» та Західної філії ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 25794 грн. 81 коп. відмовити. В решті оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, п. п.1, 2 ч. 1 ст. 376,381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині вимог нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» та Західної філії ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 25794 (двадцять п»ять тисяч сімсот дев»яносто чотири) грн. 81 коп. - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» 638.00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.