Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Юдицькому К.О., Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь 11 104 гривні 73 копійки матеріальної шкоди, в якості відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1; моральну шкоду у сумі 10 000 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2016 року близько 09.00 годині, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухалась по проїзній частині вул. Челябінській м. Києва, де в районі будинку № 9, проявивши безпечність та неуважність, в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху, не дотримувалась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 (сина його дружини від першого шлюбу). В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому та його дружині ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/08 від 01 серпня 2016 року, проведеного на замовлення страхової компанії «УНІКА» матеріальний збиток, заподіяний йому та його дружині ОСОБА_3 як власникам автомобіля «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті аварійних пошкоджень складає 61 104 гривні 73 копійки. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власником автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05 січня 2013 року є ОСОБА_2 На момент ДТП цивільну правову відповідальність ОСОБА_2, як власника автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_2, було застраховано в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно полісу № АІ/8819060 від 07 вересня 2015 року. 06 жовтня 2016 року ПрАТ «СК «УНІКА», розглянувши матеріали вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у сумі 50 000 гривень. З врахуванням наведеного, за спричинену в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду на його користь з ОСОБА_2 до стягнення підлягає 11 104 гривні 73 копійки, яка не покривається страховим відшкодуванням за шкоду, заподіяну його майну. Крім завданої матеріальної шкоди йому завдана ще й моральна шкода, яка полягає в душевних, психологічних стражданнях, переживаннях та стресу через наступне: через стрес, пережитий ним у зв'язку із самим фактом пошкодженням належного йому майна; через душевні переживання у зв'язку з працевлаштуванням налагодженого ритму життя, порушенням нормальних життєвих зв'язків його родини, оскільки автомобіль використовувався членами родини для щоденних поїздок до школи, інституту, на працю тощо, та на протязі більш ніж три місяці його сім'я не мала змоги використовувати належний їм автомобіль; через емоційний дискомфорт, пов'язаний з тим, що володіння зовсім не старим (2010-го року випуску) автомобілем підкреслювало його статус самодостатньої і незалежної людини. Після ДТП він та члени його сім'ї відчувають себе залежними від громадського транспорту, що зовсім не вселяє оптимізму. До того ж, він переживає душевні страждання та хвилювання через те, що відповідач не відшкодовує завдану моральну та матеріальну шкоду у добровільному порядку. Таким чином, виходячи з вищенаведених ним обставин та з урахуванням вимог розумності та справедливості, заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 10 000 гривень. Вказаний розмір моральної шкоди необхідний для поновлення його психоемоційного стану, загоєння душевних ран, що виникли у зв'язку із ДТП, шляхом проходження необхідних відновлюючи та оздоровчих процедур.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що станом на сьогодні його автомобіль не відремонтовано, а він використовував його у власних цілях, відвозить дітей до школи, що на разі створює йому незручності та призводить до моральних страждань.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що ліміт відповідальності на одну особу становить 50 000 гривень, третя особа отримала страхове відшкодування та протягом тривалого часу претензій до відповідача не пред'являла..

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що після дорожньо-транспортної пригоди їхній з позивачем автомобіль не використовується, так як він досі не відремонтований, оскільки коштів на ремонт не вистачає. Страхова компанія виплатила частину коштів, дещо в автомобілі було відремонтовано, але ремонт повністю не проведено. На сьогодні автомобіль перебуває на стоянці в Луганську, звідки вони з чоловіком і приїхали, так як стоянка в Києві коштує дорого. Зазначила, що за кермом їхнього автомобіля під час ДТП був її син. Також, пояснила, що до відповідача із вимогою про сплату коштів вони не зверталися, позивач повністю займається питаннями щодо автомобіля.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 18 липня 2016 року за участю автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, за результатами якої у вчиненні ДТП визнано винною ОСОБА_2 на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року. Вказані факти не заперечувалися сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають з 04 серпня 2006 року (а.с.6).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-01/08-1 від 01 серпня 2016 року, складеного суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу «Skoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент оцінки складає 61 104 гривень 73 копійки (а.с.9-12).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/8819060 від 07 вересня 2015 року в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА».

В подальшому, ОСОБА_3 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до листа-повідомлення ПрАТ «СК «УНІКА» від 06 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 було повідомлено про прийняте рішення про виплату останній суми страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 гривень.

В подальшому, вказані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_3, що не заперечувалося останньою в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові суду від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Аналізуючи вищевикладені обставини, враховуючи часткову сплату страховою компанією завданого матеріального збитку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 11 104,73 гривні, що становить різницю між сумою матеріального збитку, завданого позивачу, та сумою страхової виплати, сплаченою страховою компанією.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

В той же час, позивачем в судовому засіданні не було надано суду належних та достовірних доказів в підтвердження як завдання моральної шкоди, внаслідок ДТП, так і причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та діями відповідача, що б у своїй сукупності свідчило про завдану моральну шкоду саме позивачу.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В порядку ст. 88 Цивільного процессуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень, від сплати якого був звільнений позивач.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 14, 56, 57, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11104 (одинадцять тисяч сто чотири) гривні 73 (сімдесят три) копійки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_2на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: