АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 681/553/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Лапка Ю.В.

сторін: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 07 вересня 2011 року він працював електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства (далі - Полонське ПВКГ). 17 березня 2016 року його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків.

Посилаючись на те, що його звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки порушень трудової дисципліни він не вчиняв, а усні доручення керівника відмовився виконувати обґрунтовано, позивач просив суд поновити його на роботі, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на роботі у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду з 17 березня 2016 року. Стягнуто з Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 93 робочих дні у розмірі 11859 грн. 36 коп., а також моральну шкоду в сумі 2000 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також виплати для нього середнього заробітку за один місяць (21 робочих дні) у сумі - 2677 грн. 92 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, Полонське ПВКГ в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, необґрунтована відмова у прийнятті доказів, неправильне дослідження та оцінка доказів, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом не взято до уваги, що несвоєчасне виконання зазначених робіт ОСОБА_1 призвело до затримки виконання підрядних робіт, які виконувались ТзОВ „Універсалбуд, що вплинуло на зрив виконання договірних умов з цим товариством.

Не погоджується апелянт з тим, що при зясуванні обставин невиконання вказівок ОСОБА_1 суд послався на п. 2.1.6, 2.1.7 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України 9 січня 1998 року №4, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10 лютого 1998 року (далі - Правила), зазначаючи, що забороняється виконання розпоряджень та завдань, що суперечать вимогам цих Правил. Кожний працівник особисто відповідає за свої дії в частині дотримання вимог цих Правил. Однак, разом з тим суд безпідставно не врахував вимоги ч. 2 п. 2.1.7 цих же Правил, що у випадку, якщо працівник самостійно не спроможний вжити дійових заходів з усунення виявлених ним порушень Правил, він зобовязаний негайно повідомити про це безпосередньо керівника, а у випадку його відсутності керівника вищого рівня. Звернень від позивача щодо порушення Правил в частині техніки безпеки, охорони праці, що стосується спецодягу та відповідного інструменту, за захистом своїх прав - не надходило.

Також судом не надано оцінку тому, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом №10 від 11 березня 2016 року ним не було оскаржено.

В рішенні суду, як зазначає апелянт, жодним чином не відображено позицію відповідача, яка викладена у наданих суду письмових запереченнях.

Судом невірно встановлена тривалість вимушеного прогулу в кількості 93 робочих днів. Фактично позивач мав би відпрацювати 90 робочих днів, а відтак, неправильною є і сума середнього заробітку.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 листопада 2016 року, якою рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року залишено без змін, скасовано. Справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що керівником Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства звільнення ОСОБА_1 було проведено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає поновленню на роботі зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Згода профспілкового органу на звільнення позивача, за висновками суду, надана без відповідної заяви роботодавця. Крім того, відповідач незаконно на підставі наказу №10 від 11 березня 2016 року притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани, не отримавши від нього письмових пояснень.

Однак, з таким висновком колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області не погоджується.

Так, відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Пунктом 1.2 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України від 09 січня 1998 року № 4 (далі - Правила), вимоги цих Правил повинні виконуватись під час експлуатації діючих електроустановок, електричних станцій, електричної частини ТАВ, ЗДТУ, районних котелень, що обслуговуються споживачами, під час виконання в них монтажних, налагоджувальних, випробувальних, ремонтних і будівельних робіт.

Відповідно до п. п. 2.1.6, 2.1.7 Правил забороняється виконання розпоряджень та завдань, що суперечать вимогам цих Правил. Кожний працівник особисто відповідає за свої дії в частині дотримання вимог цих Правил. У випадку, якщо працівник самостійно не спроможний вжити дійових заходів з усунення виявлених ним порушень Правил, він зобов'язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника, а у випадку його відсутності - керівника вищого рівня.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 ст. 40 п. п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що з 07 вересня 2011 року ОСОБА_1 працював електриком по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5 розряду у Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства (т. 1 а. с. 4).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року на Полонському підприємстві водопровідно-каналізаційного господарства введено процедуру санації, керуючим якої призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 27-30).

24 лютого та 10 березня 2016 року керівник служби водовідведення та водоочистки підприємства подав доповідні, в яких вказав на те, що ОСОБА_1 не виконав його розпоряджень, пов'язаних з його функціональними обов'язками та виконанням його безпосередніх трудових обов'язків (т. 1 а. с. 55, 56, 57).

За вказані порушення трудової дисципліни та невиконання трудових обов'язків його наказом від 11 березня 2016 року № 10 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (т. 1 а. с. 53).

15 березня 2016 року енергетик підприємства подав доповідну за відмову ОСОБА_1 в грубій формі виконувати його усне розпорядження, пов'язане з його функціональними обов'язками та виконанням його безпосередніх трудових обов'язків.

16 березня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням (т. 1 а. с. 7).

17 березня 2016 року його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором (т. 1 а. с. 54).

З досліджених матеріалів та обставин справи слідує, що робота, невиконання якої призвела до написання керівником служби водовідведення та водоочищення каналізаційно-насосної станції Полонського ПВКГ ОСОБА_3 доповідної від 24 лютого 2016 року, полягала у перенесенні електромережі для подальшої пробивки стіни для встановлення дверей, що відноситься до робіт, що виконуються в порядку поточної експлуатації працівниками самостійно на закріпленій за ними ділянці протягом робочої зміни, які не потребують оформлення наряду або розпорядження, а не до робіт в електроустановках. Зазначене знаходилось у безпосередньому звязку з трудовими обовязками позивача.

Невиконання ОСОБА_1 вказаних робіт призвело до затримки виконання підрядних робіт, які виконувались ТзОВ „Універсалбуд на території каналізаційно-очисних споруд (далі - КОС).

А також, підставою для написання доповідної від 10 березня 2016 року стала відмова у здійсненні ревізії розподільчого не установленого щита в приміщенні очисних споруд. Зазначене знаходилось у безпосередньому звязку з трудовими обовязками позивача.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, що відмова ОСОБА_1 виконувати роботи була правомірною, є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи, поясненнями експерта, фахівця в даній галузі ОСОБА_4

Роботи, на виконання яких було надане розпорядження ОСОБА_5, озвучене ОСОБА_3, знаходились у безпосередніх трудових обов'язках позивача, їх невиконання призвело до затримки виконання підрядних робіт, які виконувались товариством з обмеженою відповідальністю «Універсалбуд» на території КОС.

Докази повідомлення позивачем безпосереднього керівника, а у випадку його відсутності - керівника вищого рівня, про надання йому розпоряджень та завдань, що суперечать вимогам Правил, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до посадової інструкції керівник служби водовідведення та водоочищення, ОСОБА_3 як керівник дільниці КОС, уповноважений надавати усні розпорядження щодо виконання робіт, які здійснюються в порядку поточної експлуатації.

Необґрунтованим є висновок суду про те, що відповідач незаконно на підставі наказу №10 від 11 березня 2016 року притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності.

Матеріали справи містять доповідні про відмову ОСОБА_1 від виконання розпоряджень. З зазначеними доповідними ОСОБА_1 ознайомився (т.1 а.с. 55-57). Між тим, його пояснення чи заперечення з приводу доповідних в матеріалах відсутні. В судовому засіданні позивач пояснив, що письмових пояснень з приводу доповідних не надавав. Крім того, зі списку осіб Полонського ПВКГ вбачається, що ОСОБА_3, керівник служби водовідведення та водоочищення, має право вести оперативні переговори з диспетчерським персоналом Полонського РЕМ (т.1 а. с. 122).

Не відповідає законодавству висновок суду щодо порушення відповідачем порядку отримання за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Матеріали справи містять протокол засідання профспілкового комітету Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства щодо розгляду доповідних записок про порушення трудової дисципліни та невиконання функціональних обовязків електриком КОС ОСОБА_1 та питання про його звільнення (т.1 а.с. 58,111). В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що був присутній на засіданні профспілкового комітету.

Спростовується матеріалами справи висновок суду щодо відсутності матеріалів перевірки щодо проступків, вчинених ОСОБА_1

З доповідних вбачається, що ОСОБА_1 з ними ознайомився. Заперечень чи пояснень з приводу змісту, викладеному в доповідних, пояснень не надав.

Тому висновок суду, що керівником Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства звільнення ОСОБА_1 було проведено з порушенням норм чинного законодавства, є необґрунтованим.

Звільнення проведено за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання без поважних причин покладених обовязків, стягнення накладено з врахуванням строків, визначених законодавством.

За таких обставин рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства задовольнити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_6

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Категорія: 53, 54

Доповідач - Купельський А.В.