Єдиний унікальний номер 229/2259/17 Номер провадження 22-ц/775/2018/2017
Головуючий у 1 інстанції Панова Т.Л. Єдиний унікальний номер 229/2259/17
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/2018/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить визнати його особистою власністю квартиру, яка розташована за адресою вул. Соборна (назва до змін - Леніна), б.22 кв.54 м.Дружківка. На обґрунтування вимог зазначав, що з 31 жовтня 1998 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 13 грудня 2002 року. Під час їх роздільного проживання ним самостійно за його особисті кошти було придбано спірну квартиру.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування скарги посилається на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та зазначає, що, враховуючи принцип диспозитивності процесу, який передбачений нормами ЦПК України, відповідач повинна була надати докази, якщо вона заперечує проти позову, однак не зробила цього. Тому відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції порушив право позивача на справедливий суд та безпідставно відмовив у задоволені позову.

Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідач в засідання апеляційного суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток та телефонограм. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року тому до правовідносин повязаних зі спірним майном подружжя, яке придбане до 2004 року, слід застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно із ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1998 року до 13 грудня 2002 року. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 25 вересня 2002 року шлюб між сторонами розірвано. Актовий запис №342 про розірвання шлюбу було вчинено 13 грудня 2002 року.

Під час перебування у шлюбі, а саме 08 лютого 2002 року за договором купівлі-продажу, якій посвідчено приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу на імя ОСОБА_1 придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на праві власності зареєстрована за позивачем. Вартість спірного майна станом на 22 червня 2017 року складає 145200 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно посилався на ст.ст.22, 28 КпШС України та обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів роздільного проживання подружжя на період придбання квартири у лютому 2002 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо недоведеності відповідачем своїх заперечень, оскільки відповідно до ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог.

Зі змісту положень ст..ст. 22, 28 КпШС України убачається, що правовий статус майна визначається у тому числі режим роздільного проживання, відсутністю спільного господарства та фактичне припинення шлюбу. Таким чином, обставинами які підлягають доказуванню на загальних підставах і є обов'язком позивача є наявність підстав для визнання спірного майна особистою власністю, а саме фактичне припинення шлюбних відносин та роздільне проживання подружжя. Проте позивачем не доведено факту окремого проживання подружжя на час придбання спірного майна.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про окреме проживання позивача з 1987 року по 11.03.2002 року з посиланням на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 вересня 2002 року про розірвання шлюбу оскільки відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З тексту судового рішення Дружківського міського суду Донецької області від 25 вересня 2002 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу убачається, що в описовій частині рішення суду наведено зміст позовної заяви в якій зазначено, що шлюбні відносини припинені у серпні 2001 року, у сторін різні погляди на сімейне життя, проте ці обставини судом не встановлювались та зроблено правовий висновок лише щодо неможливості збереження сімї. Таким чином, наведений в рішенні суду зміст позовної заяви в розумінні ч.3 ст. 61 ЦПК України ні є обставинами, які встановлені судовим рішенням, тому не має преюдіційного значення та не звільняє позивача від обовязку по доказуванню факту окремого проживання подружжя на час придбання спірного майна.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача на договір дарування грошових коштів від 28.12.2008 року з якого убачається, що позивачем узято у позику 7700 грн. на придбання квартири оскільки відповідно до положень ст.. 22, 28 КпШС України зазначені обставини не мають відповідного правового значення при вирішенні питання щодо правового статусу спірного майна.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: В.В. Папоян

Судді: О.М. Біляєва

ОСОБА_3