Справа № 750/7796/17
Провадження № 2/750/2084/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування квартирою,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2017 року ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування квартирою №92 в буд. 17 по вул. Доценка в м. Чернігові, у звязку з відсутністю останнього без поважних причин понад один рік.

У судовому засіданні ОСОБА_3 після досягнення повноліття визнано судом належним позивачем.

Представник позивача позов просив задовольнити. Обґрунтував заявлені вимоги тим, що відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2002 року, не сплачує за комунальні послуги, відсутні його особисті речі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням не здійснювалось, що підтверджується актом від 09.06.2017 року, тому відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №92 в буд. 17 по вул. Доценка в м. Чернігові.

Відповідач та представник відповідача просили відмовити в задоволенні позову, оскільки після смерті батька між ОСОБА_5 матірю позивачки та відповідачем була домовленість про здачу квартири в оренду квартирантам, оскільки коштів на оплату комунальних платежів у відповідача не було, неодноразово відповідач намагався прийти до квартири, але замки після смерті батька ОСОБА_5 замінила. Відповідач іншого житла не має, влітку 2017 року намагався вселитися до квартири, але йому було повідомлено, що ОСОБА_3 стала власником даної квартири, тому на даний час йому чиняться перешкоди щодо вселення до квартири, в звязку з чим був змушений звертатися до правоохоронних органів, проте вселення його не відбулося. Також зазначив, що з 2002 року працював трактористом в ТОВ «Прядка» в с. Перемога, деякий час не мав роботи та починаючи з жовтня 2012 року по 16.05.2017 року працював в ФГ «Агріатік», оскільки роботи в м. Чернігові не мав, тому змушений проживати за місцем своєї роботи в с. Перемога, Ніжинського району.

Вислухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки про склад сім'ї №3672, виданої 11 серпня 2017 року ОЖБК міста Чернігова, за адресою: м. Чернігів, вул. Доценко буд, 17, кв. 92 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її мати ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_4, який зареєстрований у вказаній квартирі з 13.06.1989 року (а.с. 9).

Згідно наданих пояснень представником позивача у вказаній квартирі був зареєстрований батько відповідача - ОСОБА_7, який помер в 2013 році.

Згідно акту від 09.06.2017 року відповідач у квартирі АДРЕСА_2 фактично не проживає з 2002 року (а.с. 8). Вказаний акт був підписаний сусідами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 для пред'явлення до горгазу для надання субсидії.

Згідно поданих заяв від громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на адресу адвоката ОСОБА_2 12.10.2017 року, вбачається що останні підписали вказаний акт на прохання ОСОБА_11 для отримання субсидії, щодо пред'явлення до суду та виселення брата ОСОБА_4 останніх не повідомляла (а.с. 39-41).

Одночасно актом від 30.12.2016 року підтверджується, що ОСОБА_4 не проживає з 2002 року у квартирі АДРЕСА_2, який також був підписаний сусідами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 для предявлення до горгазу для надання субсидії.

Довідкою Перемозької сільської ради від 07.11.2017 року на запит адвоката повідомлено, що ОСОБА_4 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.06.2003 року по 01.06.2017 року без реєстрації.

Відповідач повідомив суду, що дійсно проживав в с. Перемога, оскільки там працював, проте житла на праві користування чи власності не має.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що відповідач добровільно покинув спірну квартиру, забрав свої речі і переїхав жити в с. Перемога, Ніжинського району разом зі своєю цивільною дружиною. Коли їх батько хворів, відповідач не приїжджав до нього та не доглядав його, вхідний замок в дверях у квартиру змінив ще її покійний батько.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду повідомили, що ще за життя батька сторін ОСОБА_4 поїхав на заробітки в Ніжинський район і став там проживати разом зі своєю цивільною дружиною. Батьків у м. Чернігів тільки навідував. Після смерті матері сторін батько проживав сам.

Також свідок ОСОБА_12 повідомив, що після смерті батька сторін ключі від спірної квартири він передав позивачу, а вона вже замінила замок у вхідних дверях у квартиру. Крім того, повідомив, що позивач влітку впустила проживати в квартиру квартирантів, а свідку повідомила, що відповідача не впустить у спірну квартиру. Також свідок суду показав, що приблизно півроку назад відповідач звернувся до нього та його сімї за допомогою і повідомив їм, що його сестра поміняла замок у вхідних дверях квартири та не впускає його до квартири.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суду повідомили, що ОСОБА_5 зверталася до них для того, щоб вони підписали акт про не проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі, який їй потрібен для оформлення субсидії, про те що вона буде предявляти його в суд на момент підписання акта їм не було нічого відомо і якби на той момент вони знали про це, то такий акт не підписували.

Крім того свідок ОСОБА_8 суду також повідомила, що влітку цього року бачила відповідача на вулиці біля будинку, він намагався зайти в квартиру, але зробити цього не зміг.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду повідомили, що відповідач проживає разом з ними в їх сімї, вони неодноразово намагалися допомогти йому вселитися у спірну квартиру, проте спроби виявилися безрезультатними, так як позивач постійно ховається від них та ігнорує їхні спроби поспілкуватися. Також зазначили, що в жовтні цього року викликали навіть поліцію, щоб зафіксувати факт таких перешкод.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач факту не проживання відповідача понад один рік в спірній квартирі без поважних причин не довів, що є його процесуальним обовязком у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України оскільки на час звернення ОСОБА_3 до суду з указаним позовом позивачем не надано належних доказів відсутності відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідач працював в с. Перемога Ніжинського району Чернігівської області в ФГ «Агріатік» з 04.10.2012 року по 16.05.2017 року, скільки іншого місця роботи не мав, а тому вказане є поважною причиною відсутності його за місцем реєстрації. Крім того, з наданого акта, складеного сусідами, вважається, що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні з 2002 року, який складався лише з метою отримання субсидії, у зв»язку із чим у суду відсутні підстави вважати відповідача таким, що втратив право користування житлом, у розумінні ч. 2 ст. 405 ЦК України.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 218, 292-294 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута