АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2243/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Кваша І. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівПономаренка В. В., Новікова О. М.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся з позовом до суду до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.10.2014 року близько 16-00 год. на території зерноскладу СТОВ «Лящівка» ОСОБА_8 умисно завдав ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.04.2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді штрафу. Спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 позивачу ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінив в розмірі 250000 гривень та просив суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Додатковим рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2017 року було вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою. Представник позивача адвокат ОСОБА_7 повторно не з'явився до суду апеляційної інстанції та подав заяву про повторне відкладення справи в зв'язку з його відрядженням. Позивач ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 належним чином повторно повідомлений про день та час слухання справи, але в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, частина 5 статті 76 ЦПК України.

Частина 2 ст. 305 ЦПК України передбачає, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. За таких обставин справа слухається за неявки сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд першої інстанції виходив з характером правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Також судом першої інстанції при визначенні розміру відшкодування враховано вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 11.10.2014 року близько 16-00 год. на території зерноскладу СТОВ «Лящівка» ОСОБА_8 умисно завдав ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.04.2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді штрафу. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікував, як умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 вказав, що спричиненням фізичного болю та страждань, які він зазнав внаслідок побиття його ОСОБА_8 спричинило йому також і душевні спраждання у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_8 та завдало йому моральної шкоди, яка визначена позивачем у розмірі 250000 гривень.

За змістом ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом пункту 9 частини 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пп.1 п.9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів враховує: 1) характер кримінального правопорушення; 2) тяжкість тілесних ушкоджень; 3) глибину душевних страждань від нанесених травм; 4) відношення відповідача до скоєного - визнає завдання моральної шкоди 5) майновий стан відповідача.

А тому враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача та інші обставини, що мають істотне значення, мотивовано визначив 10000 грн., як суму необхідну для відшкодування понесеної моральної шкоди позивачем і підстав для її збільшення не вбачається.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року - відхилити, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :