Справа № 487/5948/17
Провадження № 2/487/2797/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Гаврасієнко В.О.,

при секретарі Гречаній А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товарна Біржа «Нерухомість-Сангай», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

10.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Товарна Біржа «Нерухомість-Сангай», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 59 по пр. Леніна (Центральний), 7 в місті Миколаєві дійсним.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 29 травня 1997 року вона придбала у відповідача квартиру № 59, що знаходиться в місті Миколаєві по пр. Леніна (Центральний), будинок 7, шляхом укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна на Товарній Біржі «Нерухомість-Сангай», без подальшого нотаріального посвідчення зазначеного договору. В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації» 30.05.1997 року за реєстровим № 16723. Фактично правочин нею та відповідачем був повністю виконаний, домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: відповідач передав позивачу майно, позивачем майно було прийнято та сплачено обумовлену суму. На сьогоднішній момент позивач володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі, однак нотаріально посвідчити зазначений договір, вона не має можливості, оскільки місце проживання відповідача є невідомим. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

До судового засідання представник позивача не зявилася, суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач та представник третьої особи до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.05.1997 року на Товарній Біржі «Нерухомість-Сангай» між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір № 222 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, без подальшого нотаріального посвідчення.

В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації», про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане КП «Миколаївське міжміське БТІ» за реєстровим № 16723 від 30.05.1997 року.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі позивач сплатила відповідачу ціну договору в повному обсязі, про що зазначено у договорі, а відповідач передав позивачу предмет договору купівлі-продажу квартиру. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі. Проте при зверненні до нотаріуса щодо відчуження майна, позивачу було відмовлено, оскільки договір не був нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Факт здійснення сторонами своїх обовязків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. На момент укладання даного договору позивач не вважала за необхідне нотаріально посвідчувати договір.

На теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. У звязку з цим, позивач вважає за необхідне визнати зазначений договір дійсним в судовому порядку.

У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу №222 від 29.05.1997 року квартири № 59 по пр. Леніна (Центральний), буд. 7 в м. Миколаєві було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивач добросовісно помилялася щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що дана позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товарна Біржа «Нерухомість-Сангай», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати договір №222 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири № 59, що знаходиться в місті Миколаєві по проспекту Центральний (Леніна), будинок 7, укладений 29 травня 1997 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з другого боку, на Товарній Біржі «Нерухомість-Сангай», дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.О. Гаврасієнко