Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/77/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

20.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Кіселика С.А., Письменного О.А.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Креатив» про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Креатив» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.04.2011 року між Банком, ЗАТ «Креатив», яке змінило назву на ПАТ «Креатив» та ТОВ «Креатив Агро» укладено Генеральний кредитний договір №2, в рамках якого 12.04.2011 року між Банком та позичальником укладено договір кредитної лінії №3 з наступними змінами та доповненнями з діючим лімітом кредитування 175 100 000 доларів США.

Позивач зазначив, що Банком виконані свої зобовязання за Кредитним договором по наданню позичальнику кредиту, а саме Банком на підставі заявок позичальника надано транші у загальному розмірі 242 205 710 доларів США та 11 440 000 євро, з яких позичальником погашено 84 392 659 доларів США та 479 096,54 євро.

У відповідності до п.п. 2.7.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентних ставок: в період до 30.11.2014 року проценти за користування кредитом розраховуються Банком за частиною заборгованості в гривнях 14% річних; за частиною заборгованості в доларах США в розмірі 10,5 % річних; за частиною заборгованості в євро в розмірі 11% річних; Починаючи з 01.12.2014 року проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентних ставок: за частиною заборгованості в гривнях 21,3% річних; за частиною заборгованості в доларах США в розмірі 11% річних; за частиною заборгованості в євро в розмірі 11,5 % річних.

Позивач зазначив, що позичальник починаючи з 26.08.2015 року не виконує належним чином зобовязання по сплаті нарахованих процентів за Кредитним договором, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість.

26.11.2015 року Банком на адресу позичальника була направлена цінним листом з описом вкладення вимога про усунення порушень, яка була отримана останнім 02.12.2015 року, при цьому на протязі 20 календарних днів вимога про усунення порушень позичальником не виконана.

25.12.2015 року Банком на адресу позичальника направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка була отримана останнім 30.12.2015 року, до цього часу зазначена вимога позичальником не виконана.

Позивач зазначив, що станом на 18.02.2016 року у позичальника обліковується прострочена заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 695 718,79 доларів США, 1 235 671,19 євро та 72 629 231,59 грн., що складається з: простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16 690 459,10 доларів США та 1 235 671,19 євро; пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в доларах США 62 977 873,64 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в євро 5 100 134,51 грн.; суми 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в євро 339 575,31 грн.; простроченої заборгованості за комісією за резервування коштів в доларах США 5 259,69 доларів США; суми пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування 15 943,20 грн.; суми 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 1 034,55 грн.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника було укладено наступні договори:

-договір поруки №1 від 12.04.2011 року, укладений між АТ «Ощадбанк», ПрАТ «Креатив» та ОСОБА_3.

-договір поруки №2 від 12.04.2011 року, укладений між АТ «Ощадбанк», ПрАТ «Креатив» та ОСОБА_2.

У звязку з невиконанням третьою особою умов Кредитного договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були направлені повідомлення від 25.12.2015 року № 55/2-06/1846-13490 та № 55/2-06/1847-13491 про усунення порушень зобовязань за кредитним договором.

ОСОБА_3 не отримав повідомлення про усунення порушень, доказом чого є довідка органу поштового звязку про повернення листа у звязку з закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_2 отримав повідомлення про усунення порушень 30.12.2015 року.

Станом на момент звернення позивача до суду третьою особою та відповідачами не виконано свої зобовязання за Кредитним договором.

Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку прострочену заборгованість за договором кредитної лінії №3 від 12.04.2011 року, яка станом на 18.02.2016 року становить 16 695 718,79 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 446 171 530,48 грн.), 1 235 671,19 євро (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 36 772 983,96 грн.) та 72 629 231,59 грн., що складається з простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16 690 459,10 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 446 030 972,06 грн.) та 1 235 671,19 євро (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 36 772 983,96 грн.), пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в доларах США в розмірі 62 977 873,64 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в євро в розмірі 5 100 134,51 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в доларах США в розмірі 4 194 670,38 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в євро в розмірі 339 575,31 грн., простроченої заборгованості за комісією за резервування коштів в доларах США в розмірі 5 259,69 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 140 558,42 грн.), суми пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування в розмірі 15 943,20 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 1 034,55 грн.,

з ОСОБА_2 на користь Банку прострочену заборгованість за договором кредитної лінії №3 від 12.04.2011 року, яка станом на 18.02.2016 року становить 16 695 718,79 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 446 171 530,48 грн.), 1 235 671,19 євро (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 36 772 983,96 грн.) та 72 629 231,59 грн., що складається з простроченої заборгованості за процентами в розмірі 16 690 459,10 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 446 030 972,06 грн.) та 1 235 671,19 євро (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 36 772 983,96 грн.), пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в доларах США в розмірі 62 977 873,64 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами в євро в розмірі 5 100 134,51 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в доларах США в розмірі 4 194 670,38 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в євро в розмірі 339 575,31 грн., простроченої заборгованості за комісією за резервування коштів в доларах США в розмірі 5 259,69 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 18.02.2016 року 140 558,42 грн.), суми пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування в розмірі 15 943,20 грн., суми 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 1 034,55 грн.

В ході розгляду справи позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за договором кредитної лінії №3 від 12.04.2011 року, яка станом на 08.06.2016 року становить 182 376 855,71 доларів США, 12 788 343,65 євро та 117 167 462,43 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 157 813 051 долари США та 10 960 903,46 євро; прострочена заборгованість за процентами 24 555 240,65 доларів США та 1 827 440,19 євро; сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу 4 191 547,13 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату процентів 102 913 835,41 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 349 295,60 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 9 677 292,73 грн.; прострочена заборгованість за комісією за резервування 8 564,06 доларів США; сума пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування 32 866,02 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 2 625,54 грн. Стягнути на користь Банку з ОСОБА_3 заборгованість за договором кредитної лінії №3 від 12.04.2011 року, яка станом на 08.06.2016 року становить 182 376 855,71 доларів США, 12 788 343,65 євро та 117 167 462,43 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 157 813 051 долари США та 10 960 903,46 євро; прострочена заборгованість за процентами 24 555 240,65 доларів США та 1 827 440,19 євро; сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу 4 191 547,13 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату процентів 102 913 835,41 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 349 295,60 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 9 677 292,73 грн.; прострочена заборгованість за комісією за резервування 8 564,06 доларів США; сума пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування 32 866,02 грн.; сума 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 2 625,54 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору поруки припиненим.

На обґрунтування позову зазначив, що 12.04.2011 року у забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії №10 з ОСОБА_2, як поручителем, укладений договір поруки №2.

Зазначив, що формулювання в договорі поруки щодо строку дії поруки «порука діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань» є таким, що не встановлений договором.

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 «Припинення поруки» договору поруки № 2, що укладений між ПАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_2, порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Додатковими договорами, зокрема, встановлено суми процентів за користування кредитом за відповідні періоди не в процентному співвідношенні, а в твердій грошовій сумі, встановлені строки погашення таких процентів.

ОСОБА_2 зазначив, що із вказаними змінами ознайомлений не був і такі зміни та доповнення не були погоджені з ним, дані додаткові договори укладені без його згоди, а також зміни не були відображені у відповідних додаткових договорах до договору поруки №2.

При цьому, збільшення процентної ставки у випадку порушення будь-якого зобовязання позичальника за договором кредитної лінії №3 з ОСОБА_2, як поручителем не погоджено, додаткові договори до договору поруки №2, якими було б збільшено проценту ставку між ОСОБА_2, ПАТ «Ощадбанк» і ПрАТ «Креатив» не укладались. Просив суд визнати припиненими відносини поруки, що виникли з договору поруки №2 від 22.04.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.08.2016 року зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Креатив» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції встановив, що 12 квітня 2011 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), закритим акціонерним товариством «Креатив» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Креатив») та товариством з обмеженою відповідальністю «Креатив Агро» було укладено генеральний кредитний договір № 2.

В рамках вказаного генерального кредитного договору №2, від 21 квітня 2011 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та позичальником було укладено договір кредитної лінії № 3 з наступними змінами та доповненнями з діючим лімітом кредитування 175 100 000 дол. США.

Суд першої інстанції встановив , що згідно з п.п. 2.2, 2.3.1 кредитного договору, кредит надається у вигляді мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 30 грудня 2017 року (включно). Кредит позичальнику може надаватися в таких валютах: долари США, гривні, євро, погашення Кредиту (його частини) здійснюється у валюті надання Кредиту (його частини).

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору, проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі наступних процентних ставок: в період до 30 листопада 2014 року проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі наступних процентних ставок: за частиною заборгованості в гривнях 14 % річних; за частиною заборгованості в доларах США в розмірі 10,5% річних; за частиною заборгованості в євро в розмірі 11% річних. Починаючи з 01 грудня 2014 року проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі наступних процентних ставок: за частиною заборгованості в гривнях 21,3 % річних; за частиною заборгованості в доларах США в розмірі 11% річних; за частиною заборгованості в євро в розмірі 11,5% річних.

Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на підставі заявок позичальника надано транші у загальному розмірі 242 205 710 дол. США та 11 440 000 євро.

Згідно п. 5.3.2 кредитного договору, позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені кредитним договором, погашати кредит та своєчасно у визначені кредитним договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено умовами кредитного договору, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Суд першої інстанції зазначив , що відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в письмовій формі.

Суд першої інстанції зазначив, що позичальник свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.06.2016 року у розмірі 182 376 855,71 дол. США, 12 788 343,65 євро та 117 167 462,43 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 157 813 051 долари США та 10 960 903,46 євро; прострочена заборгованість за процентами 24 555 240,65доларів США та 1 827 440,19 євро; сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу 4 191 547,13 гривень; сума пені за несвоєчасну сплату процентів 102 913 835,41 гривень; сума 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 349 295,60 гривень; сума 3% річних за несвоєчасну сплату процентів 9 677 292,73 гривень; прострочена заборгованість за комісією за резервування 8 564,06 дол. США; сума пені за несвоєчасну сплату комісії за резервування 32 866,02 гривень; сума 3% річних за несвоєчасну сплату комісії за резервування 2 625,54 гривень.

Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до п. 7.1.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань з повернення суми кредиту, комісійних винагород та своєчасної сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочки.

У відповідності до п. 3.3.1 кредитного договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обовязків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у строк протягом 160 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення банку про невиконання обовязків у випадку невиконання позичальником отриманої від банку вимоги про усунення порушень на протязі 20 календарних днів, у тому числі, але не виключно, якщо позичальник не зможе вчасно сплатити суму кредиту, її частину та/або проценти за користування кредитом та/або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за кредитним договором більше 30 календарних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику відповідну суму грошових коштів. Позичальник прийняті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами не виконує чим порушує майнові права та інтереси банку, як учасника правовідносин.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника було укладено договір поруки № 1 від 12.04.2011 року, укладений між АТ «Ощадбанк», ПрАТ «Креатив» та ОСОБА_3 та договір поруки № 2 від 12.04.2011 року, укладений між АТ «Ощадбанк», ПрАТ «Креатив» та ОСОБА_2.

Пунктами 1.1 договорів поруки визначено, що поручитель зобовязується перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

У відповідності до п. 2.1 договорів поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору, в порядку, передбаченому цим договором.

Пункти 2.5 договорів поруки передбачають, що поручитель зобов'язується протягом 5 календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника згідно п. 2.4 даного договору виплатити несплачену боржником суму кредитору.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Вищезазначене викладене в правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-745цс15 від 01 липня 2015 року.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором був змінений банком шляхом пред'явлення до поручителів вимоги повідомлення від 25.12.2015 року.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, банк відповідно до ст.. 1050 ЦК і умов договору використав право достроково стягнути заборгованість за цим договором, надіславши вимогу.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постановах від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, від 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14 та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З позовною заявою до суду представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся 12 квітня 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку для звернення.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання представника відповідача на збільшення обсягу відповідальності по договору суперечить умовам пункту 1.1 договорів поруки визначено, що поручитель зобовязується перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Як роз'яснено у п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначається, що судом було проігноровано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, в тому числі обмежень , встановлених законодавством щодо розрахунку штрафних санкцій (ч.6 ст 232 ГК України). Судом не враховано клопотання про зменшення штрафних санкцій. Також зазначено , що додатковими договорами до кредитного договору, встановлювалися додаткові комісі та платежі, а також строки погашення заборгованості та процентів . які не були погодженні з ОСОБА_2 Збільшення процентної ставки у випадку порушення будь якого зобовязання позичальника за договором кредитної лінії №3 з поручителем ОСОБА_2 не погоджено, додаткові договори до довору поруки №2 , яким було б збільшено таку процентну ставку між поручителем та банком і ПрАТ «Креатив» не укладались.

Колегія суддів перевірила зазначені обставини і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

В частині доводів викладених в апеляційній скарзі , що судом першої інстанції проігноровано вимогу поручителя про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог Банку, зокрема стосовно обмежень встановлених ч.6 ст. 232 ГК України для розрахунку штрафних санкцій, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи не знайшли свого підтвердження.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачається, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Положення зазначеної норми прав застосовується до відповідних правовідносин лише у разі , якщо інше не встановлено законом або договором. строк , у межах якого нараховуються штрафні санкції. Отже якщо умовами договору сторони передбачили, що пеня нараховується за весь період часу, протягом якого не виконано зобовязання, то нарахування пені не припиняється за період прострочення зобовязання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано.

До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті258 ЦК України).

Таким чином ч.6 ст. 232 ГК України передбачає строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк протягом якого особа має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права встановлюється ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що банк належним чином зробив розрахунок вказаної заборгованості з дотриманням вимог та обмежень, встановлених статтею 232 ГК України.

Відповідно до розрахунку заборгованості, нарахування банком пені розпочато з моменту виникнення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а саме 26.07.2015 року, в той же час позивач звернувся до суду з позовом 12.04.2016 року.

Встановлено свідчить, що суми нарахованої банком пені за порушення грошових зобовязань включені до позовних вимог заявлені в межах строків , визначених статтею 258 ЦК України .

Доводи апеляційної скарги, що нараховані банком штрафні санкції по сплаті процентів в чотири рази більші ніж розміри самої заборгованості за цими процентами не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість боржника за кредитним договором , згідно з розрахунку заборгованості за процентами дорівнює 24 555 240.65 доларів США та 1 827 440,19 євро, що гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 08.06.2016 року (1 долар США = 24,961680грн. 1євро=28,326514грн) становить 664 705 069,55 грн. в той час , як розмір загальної нарахованої пені за несвоєчасну сплату процентів становить 102 913 835 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що судом першої інстанції проігноровані факти встановлення додатковими договорами до кредитного договору без згоди ОСОБА_2 , Ю. Г. додаткових комісій , платежів та строків повернення процентів не знайшли свого підтвердження.

У відповідності до п.4.4. договору поруки №2 від 12.04.2011 року укладеного між банком та ОСОБА_2 в забезпечення належного виконання боржником зобовязань за кредитним договором , порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності .

Відповідно до договору поруки п.1.1. сторони зазначили, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього,що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Встановлене свідчить, що поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати солідарно з ПрАТ «Креатив» за виконання зобовязань за кредитним договором( з усіма змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його (цього договору) укладення) та надав попередньо згоду на можливість зміни зобовязань за кредитним договором шляхом відповідного застереження в договорі поруки, в подальшому був інформований про можливість збільшення обсягу його відповідальності та надав на це свою згоду.

Також з матеріалів справи вбачається, що встановлення додаткових комісій за обслуговування та підтвердження акредитиву не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя, так як сума нарахованої комісії була сплачена ПрАТ «Креатив» на момент закриття акредитиву та не є борговою сумою.

Обсяг зобовязань поручителя визначається, як умовами договору поруки , так і умовами основного договору , яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель(ч.1,2 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі: підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо.

Встановлення додаткових комісій в основному зобовязані взагалі не віднесено до тих умов, які б спричинили збільшення обсягу відповідальності поручителя

На зміну умов основного договору , унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони договору поруки узгодили зміни розміру процентної ставки та можливість застосування підвищеного розміру процентної ставки за користування кредитними коштами у випадку порушення боржником будь якого зобовязання, передбаченого кредитним договором.

Встановлене свідчить , що поручитель надав попередню згоду на можливість зміни зобовязань за кредитним договором шляхом відповідного застереження в договорі поруки, в подальшому був інформований про збільшення розміру його відповідальності та надав на це згоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 підписав додатковий договір №5 від 14.01.2015 р. до договору поруки, в якому поручився за виконання зобовязань позичальника, що випливають з кредитного договору в тому числі , сплатити банку проценти за користування кредитними коштами у випадку порушення позичальником будь якого обовязку, передбаченого кредитним договором, в розмірі та на умовах передбачених кредитним договором , а також попередньо ознайомившись зі станом виконання боржником зобовязання за кредитним договором підписав додатковий договір №6 від 10.02.2016 р до договору поруки.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2016 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 83 026 120 гривень 91 коп.( вісімдесят три мільйони двадцять шість тисяч 120 грн. 91 коп ).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: