ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/548/15-ц
Позовне провадження Провадження № 2/170/90/17
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2017 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Жевнєрової Н.В.,

за участю секретаря Фрис О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Шацьк цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поруки.

Ухвалою суду до участі у справі залучено ОСОБА_1 як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Під час розгляду справи судом позивач змінив вимоги і просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2.

Вимоги банку обґрунтовано тим, що 12 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 19 900,00 швейцарських франків з розрахунку 7,99% річних на строк з 12.09.2006 року по 10.09.2021 року.

13 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту на 10 вересня 2031 року.

На забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_1 (боржник) було укладено договір поруки №0/1, згідно з умовами якого поручитель поручилася перед кредитором за виконання зобовязань боржником за кредитним договором №0 від 12 вересня 2006 року.

13 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту на 10 вересня 2031 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останнє замінило ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених вище зобов'язаннях та отримало право вимоги до боржників.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договору від 12 вересня 2006 року №0 виникла заборгованість у розмірі 548 243 грн. 59 коп., яку ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивач свого представника в судове засідання не направив, проте надав заяву у якій просив справу розглядати у відсутності його представника, заявлені вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, проте подала заяву в якій зазначила, що будь-яких повідомлень з банку з приводу заборгованості на її адресу не надходило, вимоги про дострокове повернення коштів не отримувала. Просить у задоволенні позову відмовити повністю, справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином через ЗМІ повідомлений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не прибув, заперечень, заяв, клопотань щодо позову суду не подав.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір №0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 19 900 швейцарських франків зі сплатою за користування кредитом 7,99 % річних терміном до 10 вересня 2021 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/1, згідно з умовами якого поручитель поручилася перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 3.2 договору поруки порука припиняється із припиненням усіх зобов'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором.

13 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту до 10 вересня 2031 року.

Цього ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки.

Згідно з випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останнє замінило ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та отримало право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними й забезпечувальними договорами, зокрема, й укладеними з ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Відповідно до наданого банком розрахунку, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 548 243,59 грн., з яких: 397 096,65 грн. заборгованість за кредитом, 151 146,94 грн. заборгованість за відсотками.

Також встановлено, що починаючи з грудня 2011 року позичальником не здійснено жодної оплати на погашення кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та пені, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2016 року № 6-368цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Крім того згідно з вимогами ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобовязані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощів поданні цих доказів, мають право заявляти клопотання про забезпечення цих доказів. Одним із способів забезпечення доказів є їх витребування судом.

Стаття 137 ЦПК України визначає, що за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, у яких є складнощі щодо отримання доказів, суд зобовязаний витребувати такі докази.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Судом встановлено, що в позовній заяві представник позивача зазначає про неодноразове направлення позичальнику письмової вимоги про виконання зобовязань згідно з умовами кредитного договору. Проте в матеріалах цивільної справи такі вимоги відсутні. Відповідні документи не надано суду і під час нового розгляду справи судом. Клопотання про їх витребування не заявлено.

Крім того під час розгляду справи судом представник позивача ПАТ «Дельта Банк» вказував на наявність рішення суду, що стосуються предмету спору, копію якого суду не надано, клопотання про його витребування не заявлено.

Таким чином відсутність належних доказів не дають суду можливості суду зробити обєктивний висновок, чи дотримано позивачем передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк для звернення до суду з вимогами до поручителя.

Крім того позивач є юридичною особою і від його імені у цивільній справі діє представник, який подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. А визнання обовязковим прибуття в судове засідання представника сторони ЦПК України не передбаченого.

Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, давши їм належну оцінку, встановивши на підставі цих доказів фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що інші фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, чи пред'являв кредитор вимоги до позичальника та поручителя про дострокове повернення кредиту, коли у позивача виникло право на пред'явлення вимог про стягнення кредитної заборгованості до поручителя та, відповідно, з якого моменту слід відраховувати шестимісячний строк для звернення до суду з вимогами до поручителя, суд встановити не може, у звязку з ненаданням позивачем на виконання його обовязку, передбаченого ч. 3 ст. 10, ст. 60, ч. 3 ст. 131 та ч. 3 ст. 27 ЦПК України, доказів на підтвердження дійсних обставин справи, доводів та позиції позивача.

Отже суд, визначившись із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них, в обсязі, який можливо визначити на підставі наданих суду доказів, а також сприяючи на виконання вимог ст. 10 ЦПК України всебічному і повному з'ясуванню обставин справи шляхом забезпечення належного повідомлення сторін про місце і час розгляду справи, надіслання сторонам, які неодноразово не зявлялися в судове засідання під час нового розгляду справи судом, усіх поданих іншою стороною документів, для надання їм можливості здійснити усі визначені ЦПК України права сторін та виконати свої обовязки, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і в позові слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 212, 215, 226 ЦПК України, ст. ст. 251, 526, 553, 554, 559, 1049,1054, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 14.11.2017 року.

Суддя Н.В.Жевнєрова