Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №318/648/16 Головуючий у 1 інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/778/3997/17 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та адвоката Петрової Світлани Миколаївни на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчинити дію, визнання недійсними та скасування державних актів і за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, заборону вчинити дію, визнання недійсними та скасування державних актів.

В позові зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка розміром 0,34 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідач ОСОБА_6 має на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. На теперішній час між ними виник спір стосовно межі між їх ділянками.

ОСОБА_3 просив суд: відновити межу між земельною ділянкою, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, яка належить йому на праві приватної власності і земельною ділянкою, по АДРЕСА_21 яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації та заборонити ОСОБА_6 вчиняти дії щодо перенесення межі належної йому земельної ділянки.

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, Управління Держгеокадастру у м. Енергодар Запорізької області про усунення перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою.

В зустрічному позові зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 0,30 га, яка розташована на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_4. Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04.09.2006 р., цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Власниками суміжних земельних ділянок є ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Відповідно до акту погодження меж землекористування землекористувачі суміжних земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки по АДРЕСА_5, не мають. Однак, 10.12.2015 року дружина відповідача земельної ділянки по АДРЕСА_6 ОСОБА_4 знищила межові знаки земельної ділянки позивача відповідно до лінії від А до Б державного акту на право власності на земельну ділянку. Внаслідок протиправних дій відповідача знищено межові знаки земельної ділянки по АДРЕСА_5, які мають бути відновлені. ОСОБА_6 вважає, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та проведена робота зі встановлення меж земельної ділянки була здійснена з порушенням вимог законодавства, внаслідок чого не має юридичних наслідків та є недійсною.

У зустрічному позові ОСОБА_6 просив суд: усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського Запорізької області за адресою: АДРЕСА_8 та належить йому на праві приватної власності; зобов'язати ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_7 Кам'янсько-Дніпровського р-ну, Запорізької обл., відновити порушену, позначену у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04.09.2006 р., межу землекористування відповідно до лінії А-Б та межові знаки за цією лінією, які встановлені між земельними ділянками по вул. АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10; Визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться на землях Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_8 і належить на праві приватної власності ОСОБА_6.

Зобов'язано ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, відновити порушену, позначену у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04.09.2006 р., виданого на ім'я ОСОБА_6, межу землекористування відповідно до лінії А-Б та межові знаки за цією лінією, які встановлені між земельними ділянками за адресами вул. АДРЕСА_9 та АДРЕСА_11

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу у сумі 8 680 грн. 00 коп., за проведення судової експертизи у сумі 3082 грн. 80 коп. та судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та адвоката Петрової С.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

До початку розгляду справи ОСОБА_4 подала заяву про відкладення розгляду справи посилаючись на те, вона не може бути присутньою в судовому засіданні у зв'язку з сімейними обставинами.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 на підтвердження викладених в заяві обставин будь яких документів не додала, поважність причин не довела, судова колегія прийняла рішення про розгляд справи за відсутності особи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_6 має на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 Право приватної власності на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04.09.2006 р., цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер: НОМЕР_4).

ТОВ «Козацькі землі ЛТД» було складено акт встановлення межових знаків на границях суміжних ділянок від 18.06.2015 р. яким проведено погодження визначених в натурі меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_12. що доводиться Актом погодження між земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно відповіді Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 04.03.2016 року № 02-01-32/86 згідно земельнокадастрової книги по с. Водяне за особовим рахунком № 1224 до проведення інвентаризації у 1993 року за адресою: АДРЕСА_14 за ОСОБА_3 числився розмір земельної ділянки 0,36 га згідно рішення виконкому Водянської сільської ради № 10-5 від 22.10.1991 р.; згідно земельнокадастрової книги по с. Водяне за особовим рахунком до проведення інвентаризації у 1993 року за адресою: АДРЕСА_13 за ОСОБА_10 числився розмір земельної ділянки 0,31 га, а згідно рішення сесії сільської ради № 8-8 від 23.01.1996 року ОСОБА_11 передавалася земельна ділянка розміром 0,25 га по АДРЕСА_15, що доводиться листом Виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області від 04.03.2016 року № 02-01-32/86. Тобто, фактичні розміри земельної ділянки позивача ОСОБА_3 не співпадають з розмірами, що вказані в державному акті.

Власниками суміжних земельних ділянок є ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Відповідно до договору від 30.05.2014 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Аспект», була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.06.2014 р., який складено у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, проведено в натурі на місцевості встановлення та передача на зберігання межових знаків у кількості 13 шт. щодо встановлення меж земельної ділянки позивача за адресою: АДРЕСА_16 кадастровий номер: НОМЕР_4.

Відповідно до акту погодження меж землекористування землекористувачі суміжних земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 претензій до фактично існуючих меж земельної ділянки по АДРЕСА_5, не мають.

10.12.2015 року дружина ОСОБА_3 власника земельної ділянки по вул. АДРЕСА_6 ОСОБА_4 знищила межові знаки земельної ділянки позивача відповідно до лінії від А до Б державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 04.09.2006 року, що підтверджується заявою ОСОБА_6 до органів поліції ЖЕО № 631 від 11.12.2015 р. Внаслідок протиправних дій відповідача знищено межові знаки земельної ділянки по АДРЕСА_5.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що чинним законодавством України закріплена можливість усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та обов'язок відновлення межових знаків особою, яка їх порушила.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, користувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Суд вірно послався на вимоги ст. 91 ЗК України, відповідно до якої власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок землекористувачів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних земельні ділянки здійснюється шляхом: ... б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Суд вірно зазначив, що основою для відновлення меж земельної ділянки є дані земельно-кадастрової документації, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 р., встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Також, п. 4.3 Інструкції визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меліс, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або сіпали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Частина 1 ст.107 ЗК України закріплює, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року при співставленні меж земельних ділянок в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельні ділянки АДРЕСА_17 та АДРЕСА_20, виявлено, що порушено межі земельної ділянки АДРЕСА_20 зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_19 (т.2, а.с.3).

Крім того, судом першої інстанції під час дослідження правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою, на земельні ділянки АДРЕСА_17 та АДРЕСА_20, встановлено, що при співставленні меж земельних ділянок вказаних в технічній документації із землеустрою на земельні ділянки, порушені межі земельної ділянки АДРЕСА_20 зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_19 (т. 2, а.с. 4).

Згідно із ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів, відповідно судом не було встановлено обставин, які б підтверджували наявність порушення встановленого законом порядку видачі державних актів на землю ОСОБА_11 та ОСОБА_6

Таким чином судова колегія приходить до висновку, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення позовні вимоги ОСОБА_3, оскільки ним не було надано доказів, які б підтверджували порушення його прав ОСОБА_6

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги, щодо визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства не підлягають задоволенню, оскільки позивач обрав спосіб захисту не передбачений приписам ст. 16 ЦК України.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Отже, розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та адвоката Петрової Світлани Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: