Справа № 450/51/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3432/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представників апелянта - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_2 Мар`яна Михайловича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після його дружини ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1931 га, кадастровий номер :01:002:1818, яка розташована по вул. Шевченка, 112 в с. Лани Пустомитівського району Львівської області.

В обґрунтування заявлених вимог покликався на те, 14.04.2015р. померла його дружина ОСОБА_6 За життя остання успадкувала після своєї матері житловий будинок та вищевказану земельну ділянку, однак не встигла оформити свої спадкові права на частину даного майна, а саме на спірну земельну ділянку. Враховуючи, що вищевказане майно належало ОСОБА_6 з часу прийняття спадщини, він, як спадкоємець ОСОБА_6 прийняв спадщину, одержав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, однак з наведених в позові підстав позбавлений можливості оформити в нотаріальні конторі спадкові права на земельну ділянку. Просив позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Вищевказане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник позивача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі покликається на те, що висновки суду про неприйняття ОСОБА_6 спадщини після своєї матері суперечать обставинам справи. Зазначає, що наявними у справі доказами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_6 зі своєю матірю на час відкриття спадщини, а відтак - ОСОБА_6 вважається такою, що прийняла спадщину. Посилається на те, що факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після ОСОБА_7 підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування та заочним рішенням Пустомитівськго районного суду Львівської області від 29.12.2009р. Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судове засідання позивач не зявився, однак забезпечив явку повноважних представників, які апеляційну скаргу підтримали в повному обємі і просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада Пустомитівського району Львівської області явку повноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 27.10.2005р. померла ОСОБА_7

На час смерті ОСОБА_7 їй на праві власності належав житловий будинок № 112 по вул. Шевченка в с. Лани Пустомитівського району Львівської області і земельна ділянка площею 0,1931 га за цією ж адресою.

Згідно з заповітом ОСОБА_7 від 18.04.1995р., остання все своє майно заповіла своїй дочці, а дружині позивача, ОСОБА_6

Відповідно до довідки № 1095 від 02.12.2016р., виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_7 до дня смерті була зареєстрована і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті разом з нею постійно проживали без реєстрації місця проживання дочка ОСОБА_6, зять ОСОБА_2 і внук ОСОБА_2 Зять та внук померлої продовжують проживати в зазначеному будинку по даний час.

Згідно з правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а за правилами частини 2 вказаної статті не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, для вирішення питання про прийняття спадщини за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України суду необхідно встановити факт проживання спадкоємця із спадкодавцем саме на час відкриття спадщини. Подальша зміна місця проживання такого спадкоємця не має правового значення для вирішення даного питання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що матеріалами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_6 зі своєю матірю ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, що, своєю чергою, підтверджує факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після своєї матері.

Щодо довідок, виданих ЛКП «Варшавське 407», які містять відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6, колегія суддів зазначає, що такі довідки, видані через декілька років після відкриття спадщини, не спростовують факту прийняття останньої спадщини згідно з правилом ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місяця проживання в Україні», місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Своєю чергою, реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що місцем проживання фізичної особи є місце її постійного або тимчасового проживання, а наявність в особи реєстрації місця проживання не є безспірним доказом проживання особи за місцем реєстрації у разі наявності інших доказів про її фактичне постійне місце проживання.

Колегія суддів також зазначає, що заочним рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.12.2009р. у справі № 2-1993/09 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно після ОСОБА_7 - житловий будинок № 112 по вул. Шевченка, 112 в с. Лани Пустомитівського району Львівської області і земельну ділянку для його обслуговування площею 0,1931 га, яка розташована за цією ж адресою.

Судом не здобуто, а матеріали справи не містять даних про те, що вказане заочне рішення було скасовано в установленому законом порядку. Своєю чергою, належним чином засвідчена копія рішення знаходиться в матеріалах спадкової справи № 661/2015р.

Поряд з цим, судом встановлено, що вказане судове рішення було виконано в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25771809 від 06.04.2010р.

Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 її спадкоємець за законом позивач ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а інші спадкоємці ОСОБА_6 подали заяви про відмову від спадщини /спадкова справа № 661/2015р/.

19 листопада 2015 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_6, зокрема, на будинковолодіння № 112 із всіма приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: Львівська область с. Лани вул. Шевченка. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 6-757.

Поряд з цим, листом від 19.11.2015р. № 4044/02-04 державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори повідомлено позивача про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на спірну ділянку, так як спадкоємець за життя не провела державної реєстрації свого права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, оскільки він прийняв спадщину після своєї дружини ОСОБА_6, а прийнята ним спадщина належала останній в порядку спадкування після ОСОБА_7

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_2 Мар`яна Михайловича - задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 0,1931 га, кадастровий номер :01:002:1818, розташовану на території с. Лани Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, передану для обслуговування житлового будинку, належну ОСОБА_7, яка померла 25.10.2005 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №3854, зареєстрованого 09.10.1995 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №11, виданого за рішенням виконкому ОСОБА_4 сільської ради Пустомитівськуого району Львівської області від 14.07.1995 року №23.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_8