РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 року Провадження №2-о/425/249/17

Справа №425/2791/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої зазначила, що 24.08.2017 року помер її чоловік ОСОБА_2, на утриманні якого вона перебувала. Заявник разом з чоловіком до вересня 2014 року мешкали в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, а в останній час в м. Рубіжному Луганської області. Після смерті чоловіка, заявник звернулася в Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії по втраті годувальника, але їй було відмовлено внаслідок того, що вона надала довідку житлово-експулатаційної організації, яка видана в

м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, тобто на непідконтрольній органам державної влади території України.

На підставі вище викладеного, просить суд встановити факт її перебування на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по день його смерті 24.08.2017 року.

Заявник та її представник заявлені вимоги у судовому засіданні підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи через канцелярію суду надала заперечення проти заяви, згідно яких заявлені вимоги не визнала, оскільки для призначення пенсії по втраті годувальника необхідно підтвердити факт перебування на утриманні годувальника документально згідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, однак заявник надала довідку, яка видана установою (ТОВ «Зеніт-1»), що розташована в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, тобто на не підконтрольній Україні території, діяльність якої вважається незаконною та є недійсною і не створює правових наслідків відповідно до п.п. 1-3,

ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207 VII.

Заслухавши думку заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною першою статті 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Краснодон), кв. Совєтський, 2, кв. 97, що підтверджується їхніми паспортами (а.с. 3, 34-35).

Згідно довідок від 09.12.2014 року № 917002032 та № 917002031 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перемістилися з тимчасово неконтрольованої органами державної влади території України за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, пр. Переможців (Кірова), 10-а, кв. 30 (а.с. 4, 9).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.1977 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від

16.02.2008 року, актовий запис № 44 (а.с.7).

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримувала пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1 470,82 грн. щомісяця, а з жовтня 2017 року 1 556,20 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 11.06.2009 року Серія ААД № 150556 та довідкою від 20.10.2017 року № 9045/08.1, виданою Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 6, 13).

ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію за віком працівника провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії у розмірі 6 070, 24 грн. щомісячно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення

серія АБ № 502411 від 03.07.2009 року та довідкою від 20.10.2017 року № 9046/08.1, виданою Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 10, 14).

24.08.2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.09.2017 року, Хрустальнинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 45 (а.с.8).

Згідно відповіді Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.09.2017 року № 127/168/Б-14 на заяву ОСОБА_1 про перехід на пенсію у звязку з втратою годувальника, останній було надано перелік документів, які необхідно надати для призначення вказаної пенсії (а.с.11).

Відповідно до довідки, виданої на тимчасово неконтрольованій території України (згідно російської мови) «ООО «Зенит Т1» ОСОБА_1 проживала та вела спільне господарство разом з ОСОБА_2 за адресою: Луганська область, м. Сорокине (Краснодон), кв. Совєтський, 2 кв.97 до моменту його смерті 24.08.2017 року (а.с.15).

Однак згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже зазначена довідка не може бути прийнята судом як доказ сумісного проживання ОСОБА_1 разом з її померлим чоловіком - ОСОБА_2

Згідно з п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р."Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону ;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду Украъни № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозвязку, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування

ОСОБА_1 на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_2

Суд приходить до такого висновку, виходячи з того, що вказані особи були подружжям, тривалий час були зареєстровані та мешкали за однією адресою: Луганська область, м. Сорокине (Краснодон), кв. Совєтський, 2, кв. 97, з грудня 2014 року у звязку з проведенням АТО фактично мешкали разом за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, пр. Переможців (Кірова), 10-а, кв. 30, вели спільне господарство, мали спільний організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного. Ці дії носили постійний та систематичний характер.

Також судом встановлено, що заявник з 2009 року є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком, розмір якої останнім часом становить 1556,20 грн., а її померлий чоловік є пенсіонером за віком працівника провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії з 2008 року та отримував пенсію, розмір якої становить

6 070,24 грн.

Виходячи з цього, суд вважає, що пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, а після смерті чоловіка заявник втратила це джерело і за законом має право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Вказані факти підтверджуються наданими суду письмовими доказами - свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, копіями паспорті заявника та її померлого чоловіка, а також довідками Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано.

При цьому, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки від них залежить виникнення права на отримання пенсії у звязку з втратою годувальника. Встановити вказаний факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає доведеним факт перебування заявника на утриманні чоловіка ОСОБА_2, померлого 24.08.2017 року, пенсія якого була для неї постійним джерелом засобів до існування, і після його смерті це джерело для неї втрачено.

Керуючись ст. ст. 212-215, 234, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Рубіжанське обєднане управління пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт перебування громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 24 серпня

2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський