Провадження №2/748/7/17
Єдиний унікальний № 748/3347/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Хоменко Л.В.,

секретарів - Грибановської В.В., Авраменко Ю.М., Сидор А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника третьої особи Нехай М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Старобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської облсті про встановлення порядку користування земельними ділянками,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Старобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, у якій просить встановити порядок користування земельними ділянками між суміжними користувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 З урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_4 в с. Ст.Білоус Чернігівського району Чернігівської області згідно Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0708 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) ОСОБА_1 згідно кадастрового плану земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) код КВЦПЗ-В 02.01 по каталогу координат окружної межі земельної ділянки від №3/п 3 координати х- 5699183,549, y - 42ІІІ93,745 міра лінії 1.63 до № з/п 4 координати х- 5699167,990 у 42ІІІ98,896 міра лінії 16.3, до № з/п 5 координати х5699152,633 у - 42ІІІ84,361 міра лінії 16,01, до №з/п 6 координати х - 5699145,592 у- 42ІІІ82,114 міра лінії 7,39 до № з/п 7 координати х- 5699139, 730 у- 42ІІІ80,474 міра лінії 6,09.

Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування належить 8/15 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, інші 7/15 належать ОСОБА_8 Порядок користування земельною ділянкою між позивачем та ОСОБА_8 встановлено рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2013 року. Іншим сусіднім землекористувачем є ОСОБА_4, який не має бажання добровільно погодити межі земельних ділянок. За зверненням позивача рішенням Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області відмовлено ОСОБА_1 в обстеженні земельних ділянок внаслідок незгоди відповідача з межами земельних ділянок. Посилається на положення ст. 377 ЦК України та ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, згідно яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України у разі неможливості виявлення дійсних меж земельних ділянок їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Зазначає, що межа між земельними ділянками не змінювалась, питання стосується лише проїзду, який знаходиться у фактичному користуванні позивача.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на вимоги, викладені у позовній заяві. Суду зазначила, що згаданим рішенням Чернігівського районного суду встановлено загальний розмір та порядок користування земельною ділянкою, межа змінилась в бік проїзду та в бік АДРЕСА_1, за рахунок чого її земельна ділянка збільшилась. Відповідач ОСОБА_4 відмовляється погоджувати межі земельної ділянки, тому виникла необхідність зверненя до суду та встановлення порядку користування земельною ділянкою за фактичним використанням. Зазначила, що ОСОБА_4 встановив огорожу першим, з лівого боку вони встановили паркан.

Представники позивача: ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, зазначив, що станом на 1971 рік проїзду уже не було. ОСОБА_4 знав, що будує сарай на межі земельної ділянки і повинен був враховувати можливість обслуговування господарських будівель.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Зазначив, що між спірними земельними ділянками завжди був проїзд, для захисту від худоби було встановлено штахетні ворота, він цим проїздом користувався для обслуговування своїх сараїв, проїжджав на город. З 2014 року, як почала проживати позивачка, загородила проїзд воротами та користується ним, а тепер має намір приватизувати, чим порушує його права як сусіднього землекористувача. З цього приводу він неодноразово звертався із заявами до сільської ради та до міліції.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала відповідача та зазначила, що позивачка закрила проїзд з 2014 року металевими воротами та позбавляє можливості, як відповідача, так і всю громаду користуватись зазначеним проїздом. Зазначила, що раніше ОСОБА_4 заперечував і попередній власниці ОСОБА_10 на погодження межі у таких розмірах. Збільшення земельної ділянки позивача відбулось за рахунок вулиці на один метр та проїзду, який позивачка без згоди ОСОБА_8 включила до Генерального плану своєї земельної ділянки. Раніше це був пожарний проїзд. Межі ОСОБА_4 протягом довгого періоду не змінювались, сараї збудовані з 1971 року. Проїзд з 2014 року неправомірно закритий ОСОБА_1, яка самовільно його використовує та має намір приватизувати. ОСОБА_4 постійно з цього приводу звертається зі скаргами до сільської ради та до міліції. Раніше ОСОБА_4 не висував претензій щодо проїзду, оскільки на частині позивача ніхто не проживав.

Представник відповідача ОСОБА_6 вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки порушують права відповідача.

Представник третьої особи Нехай М.Б. у вирішенні позову поклався на розсуд суду. Зазначив, що земельні ділянки жодної із сторін не приватизовані, виникають суперечки з приводу користування проїздом, який знаходився між спірними земельними ділянками, тому сільською радою не прийнято питання по земельній ділянці позивача, а запропоновано виготовити нову проектну документацію з урахуванням інтересів ОСОБА_4 По проектній документації ОСОБА_1, яку вона має намір затвердити, межа проходить по стіні сараю ОСОБА_4 що порушує його права. Генеральний план с. Ст. Білоус відсутній, тому не має можливості документально підтвердити існування проїзду між цими земельними ділянками. Жителі села підтверджують існування такого проїзду.

Розглядаючи справу у межах позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 8/15 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі- продажу та витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 25 грудня 2012 року. ( т.1 а.с. 5-8)

ОСОБА_4 за рішенням виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради від 25 лютого 2010 року на підставі Свідоцтва про право власності від 05 березня 2010 року належить житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_2 ( т.1 а.с. 91). Рішенням виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 28 від 25 лютого 2010 року надано дозвіл ОСОБА_4 на експлуатацію: прибудови А2-1 площею 7,7 кв.м., прибудови А3-1 площею 17,2 кв.м., тамбуру а1-1 площею4,7 кв.м., прибудованих до житлового будинку по АДРЕСА_2, побудованих сараю Б1-1 площею 25,9 кв.м., погреба б1 площею 9,0 кв.м.( т.1 а.с. 93).

За повідомленням Старобілоуської сілької ради від 20 вересня 2016 року план квартальної забудови та Генеральний план забудови с.Ст.Білоус Чернігівського району Чернігівської області відсутні.

Рішенням Чернігівського районного суду від 24 жовтня 2013 року встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 за варіантом 2, зазначеним в додатку 5 до висновку судової будівельно- технічної експертизи від 19 вересня 2013 року. ( Т.1 а.с.23-24)

Рішеннями Старобілоуської сільської ради від 26 лютого 2010 року та 07 лютого 2014 року надано дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0, 15 га, а ОСОБА_1 на 0,0726 га відповідно( т.1 а.с.147,148,162)

На замовлення ОСОБА_1 ПП «Візер» у 2014 році виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0, 0708 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд ( присадибна ділянка) ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Згідно Акта обстеження меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_4, затвердженого сільським головою Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 16 грудня 2014 року при передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0708 га згідно проекту землеустрою, розробленого ПП « Візер» по даних межах ОСОБА_4 не буде мати можливості обслуговувати свої господарські споруди, якими він користується більше 40 років. Встановлено, що господарські споруди ( гараж і сарай) збудовані ОСОБА_4 по межі проїзду загального користування між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який у даний час використовує ОСОБА_1 і який вона має намір отримати у приватну власність( т.1а.с.76)

Рішенням Старобілоуської сільської ради ( тридцять третя сесія шостого скликання ) від 19 серпня 2015 року ( т.1а.с.10 ) та 19 грудня 2014 року ( т.2 а.с. 77) відмовлено ОСОБА_1 у обстеженні земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, оскільки суміжний землекористувач ОСОБА_4 не згоден із актом погодження меж земельної ділянки складеним ПП « Візер». Визнано не погодженими межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Рекомендовано ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки з урахуванням вимог суміжного землекористуввача ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 10). Тим самим ОСОБА_1 фактично відмовлено у приватизації земельної ділянки. Зазначені рішення у судовому порядку не оскаржуються.

Частинами 1, 2 ст.116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачений у ст. ст. 186, 186-1 ЗК України.

Відповідно до вимог ст. 198 ЗК України є обов'язковим погодження меж із суміжним землекористувачем. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприянню встановлення твердих меж.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому ст. 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. Слід визнати правильною практику тих судів, які у разі виникнення спору не вважають саму по собі відсутність погодження меж підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Як вбачається, акт погодження меж земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0, 1209 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ділянки площею 0,0708 га, що надається у власність ОСОБА_1 не містить підпису ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2), який є суміжним користувачем, крім того мається звернення ОСОБА_4 до голови Старобілоуської сільської ради про розгляд на сесії ради питання користуванням проїздом загального користування, який ОСОБА_1 внесла до своєї проектної документації ( т.2 а.с. 87,88). Відмова органу місцевого самоврядування у приватизації земельної ділянки мотивована порушенням прав ОСОБА_4 на обслуговування своїх господарських споруд.

Крім того, судом встановлено, що з приводу незаконних на його думку дій з боку ОСОБА_1 щодо включення проїзду спільного користування до плану приватизації ОСОБА_4 звертався зі скаргами до Старобілоуської сільської ради ( т.1 а.с. 54) та начальника ЧРВП ГУНП в Чернігівській області.( т.1а.с.55- 57), а також до Чернігівського районного суду Чернігівської області 01 лютого 2016 року з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.( т.1 а.с. 96).

Як вбачається з генерального плану забудови присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1, виготовленого Чернігівським МБТІ 09 липня 1989 року, виданого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розмір земельної ділянки становить 1105 кв.м., ширина ділянки 26,61 м виправлено на 23, 71 м. Проїзд не зазначено ( т. 1 а.с. 58).

З копії будівельного паспорта, виданого 03 листопада 1971 року ОСОБА_14 для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 вбачається, що між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 існує проїзд шириною 4 метри, ширина ділянки позначена 20 м.( т.2 а.с.57).

З копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого 17 грудня 1971 року ОСОБА_4 для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 Чернігівського району проїзд відсутній.

З показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8 вбачається, що між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ( на даний час земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1.) існував проїзд, шириною близько 4 м., люди з АДРЕСА_3 ходили до магазина, ворота на проїзді з'явились, як змінився власник ОСОБА_1, яка почала проживати лише з 2014 року. Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_14 також не заперечували, що була дорога між земельними ділянками, насаджень на ній не було.

За висновком № 09-17 від 04 вересня 2017 року ( т.2 а.с. 2-15) судової земельно - технічної експертизи станом на 14 липня 1989 року ( на замовлення ОСОБА_10 та ОСОБА_8. був проведений обмір земельної ділянки з прив'язкою будівель) співвласники будинку АДРЕСА_1 фактично користувались земельною ділянкою площею 1105 кв.м., яка розташована в межах: з АДРЕСА_1 від А д Б - 23, 71 м., від Б до В - 5,80 м, по лівій межі від В до Г - стіна гаража, від Г до Д - 36,61 м, по тильній межі від Д до Е - 25,67 м, по правій межі від Е до А - 40,57 м.

Станом на серпень - вересень 2010 року у фактичному користуванні ОСОБА_10 була земельна ділянка 0, 0702 кв.м., яка розташована в межах від В до Г - 15,15 м., від Г до А - 14,07 м, 1,0 м,14,02 м, 12,49 м., 0,62 м., 4,68 м, 1,35 м, від А до Б - 14, 95 м, від Б до В - 21, 72 м, 17,81 м, 6,24 м.

У зв'язку з тим, що будь- який план на земельну ділянку АДРЕСА_2 з 1989 року по грудень 2015 року включно відсутній, експерт дійшов висновку про неможливість встановлення фактичного користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 у період з 1989 року по грудень 2015 року.

Судовий експерт ОСОБА_19 у судовому засіданні підтвердила висновки цієї експертизи.

У матеріалах справи міститься копія висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи № 05-17 від 04 вересня 2017 року, на якому ґрунтується рішення Чернігівського районного суду від 24 жовтня 2013 року, яким встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,0704 кв.м. В генеральному плані БТІ від 09 липня 1989 року площа земельної ділянки АДРЕСА_1 1105 кв.м. вказана з урахуванням земельної ділянки, яка в попередніх висновках та на плані забудови вказувалась як проїзд. На плані забудови ділянки АДРЕСА_1 з дозволом на забудову від 03 листопада 1971 року вказаний проїзд між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а в плані забудови ділянки АДРЕСА_2 з дозволом на забудову від 17 рудня 1971 року проїзд між ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не вказаний( т.2 а.с. 28-62).

Таким чином при визначенні меж між земельними ділянками позивача та відповідача по справі наявний спір стосовно проїзду, який існував між цими земельними ділянками та яким фактично користується позивач ОСОБА_1 та який включено ПП «Візер» до проекту землеустрою.

Згідно зі ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, враховуючи, що у акті погодження меж у технічній документації ОСОБА_1 відсутній підпис ОСОБА_4, сільська рада відмовила у погодженні проекту землеустрою, оскільки вважала, що у такому разі порушуються права суміжного землекористувача ОСОБА_4 на обслуговування своїх господарських споруд, на думку суду першочергово слід вирішувати питання законності рішення Старобілоуської сільської ради про відмову у приватизації земельної ділянки та можливості, за відсутності порушення прав ОСОБА_4, приватизації земельної ділянки позивача без підпису суміжного користувача ОСОБА_4 Однак у цій частині, позивачем позовні вимоги не заявлені.

У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Порушене право може бути захищено у спосіб, хоча і не передбачений зазначеною нормою, законом чи договором, але такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим порушенням.

Складовою виготовленої геодезичною організацією технічної документації є акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, згідно з яким межі земельної ділянки є закріпленими в натурі (на місцевості) межовими знаками, які пред'являються та передаються на зберігання. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не містить належним чином оформленого акту приймання - передачі межових знаків на зберігання.Тим більше, що при проведенні судової будівельно- технічної експертизи по справі не проводилось обстеження земельної ділянки ОСОБА_4

За таких обставин суд позбавлений правових підстав для задоволення позовних вимог позивача з урахуванням уточнених позовних вимог про встановлення межі між земельними ділянками по проекту землеустрою ПП « Візер», оскільки проектна документація належним чином не затверджена, акт погодження меж не містить підпису суміжного землекористувача, Старобілоуською сільською радою прийнято рішення про відмову у приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 за проектною документацією ПП « Візер». Позовної вимоги про оскарження рішення Старобілоуської сільської ради, яким відмовлено позивачу у приватизації земельної ділянки та про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з ОСОБА_4 не заявлено. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у зв'язку з відмовою у позові відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 258, 259, 265 ЦПК України, суд -

В И Р ІШ И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, третя особа: Старобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області про встановлення порядку користування земельними ділянками між суміжними користувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шляхом встановлення межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_4 у с. Ст.Білоус Чернігівського району Чернігівської області згідно Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0708 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) ОСОБА_1 згідно кадастрового плану земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) код КВЦПЗ-В 02.01 по каталогу координат окружної межі земельної ділянки від №3/п 3 координати х- 5699183,549, y - 42ІІІ93,745 міра лінії 1.63 до № з/п 4 координати х- 5699167,990 у 42ІІІ98,896 міра лінії 16.3, до № з/п 5 координати х5699152,633 у - 42ІІІ84,361 міра лінії 16,01, до №з/п 6 координати х - 5699145,592 у- 42ІІІ82,114 міра лінії 7,39 до № з/п 7 координати х- 5699139,730 у- 42ІІІ80,474 міра лінії 6,09.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в порядку визначеному ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлений 09 січня 2018 року.

Суддя Л. В. Хоменко