Провадження № 2/127/5130/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Лисої К.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_5 більше пяти років, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори.

Свої вимоги мотивувала тим, що 05 січня 2017 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме житловий будинок розташований в м. Вінниця по вул. О. Кошиця (П.ОСОБА_6) 31. Позивачка більше пяти років до дня смерті спадкодавця проживали разом, що підтверджується письмовими доказами та показами свідків. Крім того, позивач здійснила поховання спадкодавця та всі витрати повязані з ним. Одночасно зазначила, що здійснювала постійний догляд за ОСОБА_5, та після смерті останньої звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець 4 черги. 19 липня 2017 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини. За наведеного просила встановити факт проживання позивачки із ОСОБА_5 однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця (П.ОСОБА_6), 31 в м. Вінниця в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 05 січня 2017 року, а судові витрати залишити за позивачкою.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, на підставах викладених в позовній заяві, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав того, що за свого життя ОСОБА_5 протягом 2012 2015 років неодноразово подавала письмові скарги до прокурора Вінницької області, ОСОБА_4 обласної державної адміністрації, інспекцію архітектурно-будівельного контролю ВМР, Вінницькому міському голові, департаменту архітектури і кадастру на дії позивачки ОСОБА_1 з приводу порушення останньою права власності ОСОБА_5, незаконного самовільного будівництва та проведення приватизації земельної ділянки з порушенням норм законодавства. За наведеного, просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 вінницька державна нотаріальна контора неодноразово, в заявах від 18 вересня, 13 листопада, 29 листопада та 06 грудня 2017 року, просила розгляд справи провести без їх участі, при вирішенні спору поклались на думку суду (а. с. 53, 93, 137 141).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що є сусідами позивача та померлої ОСОБА_5, які приживали в одному будинковолодінні оскільки є його співвласниками. Позивач допомагала в догляді ОСОБА_5, в силу похилого віку останньої та у звязку із погіршенням її стану здоровя.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку,що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1993 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою в паспорті АА № 469722 (а.с. 10 зворот). ОСОБА_10 з 1973 року також зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою в паспорті АВ № 422541 (а.с. 12 зворот). Зазначені особи є співвласниками будинковолодіння по вул. П. Комуни, 31, в м. Вінниця, що не заперечується сторонами по справі та в розумінні положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

05 січня 2017 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть сер. І-АМ № 370694 (а. с. 13).

27 червня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 (а. с. 72). Відповідно до копії спадкової справи наданої другою вінницькою державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ОСОБА_5 із заявою прийняття спадщини звернулась лише ОСОБА_1 (а. с. 71-77).

Відповідно до листа Другої вінницької державної нотаріальної контори від 19 липня 2017 року позивачку повідомлено про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю документів, що підтверджують родинні та інші відносини між померлою та ОСОБА_1 (а. с. 26). Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги за законом, позивач звернулась до суду та просить встановити факт проживання позивача із ОСОБА_5 однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 21 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Предметом доказування за вимогою про встановлення факту проживання однією сімєю є обставини спільного проживання ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_5, їх повязаність спільним побутом та наявність між зазначеними особами взаємних прав та обовязків.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надана копія технічного паспорта на будинковолодіння по вул. П. Комуни, 31, в м. Вінниця, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником 3/20 частки, а ОСОБА_5 власником 17/20 зазначеного будинковолодіння (а. с. 4-9).

Крім того, позивачем надано письмові докази про те, що остання здійснювала поховання померлої ОСОБА_5, зокрема копія свідоцтва про поховання від 08 січня 2017 року (а. с. 14), копія договору замовлення на організацію та проведення поховання від 05 січня 2017 року укладений між ОСОБА_1 та ПП «Милосердя-В» (а. с. 21), копія рахунку замовлення № 0970 на суму 48,00 грн., та № 0969 на суму 744,52 грн. (а. с. 17-18) та копія товарного чека від 05 січня 2017 року ПП «Милосердя-В» на суму 4507,00 грн. (а. с. 16).

Матеріали справи містять копії актів від 25 липня 2017 року квартального комітету «Київський», відповідно до яких мешканці ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 підтвердили, що позивач протягом двох останніх років проживала та вела спільне господарство разом з ОСОБА_5, лікувала та доглядала її (а. с. 22-23).

13 січня 2012 року ОСОБА_5 звернулась до Вінницького міського голови із заявою про незаконні дії ОСОБА_1 щодо спорудження прибудови та просила скасувати ОСОБА_2 готовності обєкту до експлуатації від 26 жовтня 2010 року, що підтверджується копією відповідної заяви (а. с. 119). 08 червня 2012 року ОСОБА_5 звернулась із скаргою до директора департаменту архітектури і кадастру з приводу незаконного капітального будівництва що здійснюється ОСОБА_1, що підтверджується копією зазначених скарг (а. с. 114-116). 28 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернулась до Вінницького міського голови із скаргою на дії ОСОБА_1 щодо незаконного спорудження 3-поверхової споруди та просила скасувати ОСОБА_2 готовності до експлуатації від 26 жовтня 2012 року (а. с. 110-112). 02 січня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до Вінницького міського голови із скаргою про незаконне проведення приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 та просила скасувати приватизацію земельної ділянки, що підтверджується копією зазначеної скарги (а. с. 107-108). З аналогічною скаргою за змістом ОСОБА_5 звернулась і 14 лютого 2013 року (а. с. 104-105). 19 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернулась із скаргою до начальника інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Вінницькій області та ОСОБА_4 обласної державної адміністрації в якій просила визнати незаконним будівництво прибудови ОСОБА_1 по вул. П.Комуни, 31 в м. Вінниця та притягнути винних осіб до відповідальності (а. с. 97-102). 15 травня 2015 року ОСОБА_5 звернулась із скаргою до прокурора Вінницької області щодо погроз ОСОБА_1 на її адресу захопити частину належного її чердачного приміщення (94-95).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Надаючи оцінку доказам в їх сукупності суд вважає, що позивачем не доведено обставин її проживання із ОСОБА_5 однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини. Проживання та реєстрація зазначених осіб за однією адресою свідчить лише про те, що останні були сусідами та не підтверджує обставину про проживання однією сімєю, при цьому як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були співвласниками будинковолодіння та проживали і відокремлених житлових приміщеннях. Надані докази про проведення позивачем поховання померлої ОСОБА_5, також, не підтверджують обставину спільного проживання із спадкодавцем однією сімєю за життя останньої. Суд бере до уваги, що відповідно до актів від 25 липня 2017 року квартального комітету «Київський» мешканці підтверджують обставину, що позивачка ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем однією сімєю протягом двох років, натомість для визнання особи спадкоємцем четвертої черги такий строк, відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, має становити не менше пяти років.

Покази свідків, які в свою чергу підписали зазначені вище акти, судом розцінено як покази, які свідчать про доброзичливість позивача та померлою ОСОБА_5, як сусідів одного будинковолодіння які є його співвласниками, та не дають підстав дійти обґрунтованого висновку, що позивач та ОСОБА_5 складали сім'ю, а саме, що вони спільно проживали, пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Крім того, під час допиту свідків, останнім судом було розяснено про те, коли особи складають одну сім'ю та за яких умов (пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, наявність спільних коштів, прийняття спільного рішення осіб, які складають сім'ю, щодо їх витрачення, тощо). При цьому покази свідків, з урахуванням вказаних розяснень, не давали суду підстав дійти висновку про те, що позивач та ОСОБА_5 складали сім'ю.

Одночасно суд враховує, що в період з 2012 по 2015 роки ОСОБА_5 неодноразово подавала скарги на дії ОСОБА_1 щодо проведення останньою приватизації земельної ділянки та зведення прибудови до спільного будинковолодіння, що в свою чергу також не підтверджує факт проживання однією сімєю, а навпаки вказує про наявність між зазначеними особами неприязних стосунків у зазначений період. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини слід відмовити за недоведеністю.

Вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця (П.ОСОБА_6) 31 в м. Вінниця в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 у даному випадку є похідною вимогою від первинної про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем, а тому, враховуючи те, що суд відмовив в задоволенні вимоги позовної заяви про встановлення факту проживання позивача ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_5 однією сімєю більше пяти років, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги позовної заяви про визнання за позивачем право власності на житловий будинок по вул. О. Кошиця, 31, також, не підлягає задоволенню. При цьому суд звертаю увагу на те, що юридична оцінки даній вимозі позову, як спосіб захисту права власності, не надається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 60, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_6