Дата документу 18.12.2017 Справа № 554/7436/17
Провадження №2/554/3488/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом та з уточненими вимогами, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21.09.2002 року; вказав, що від цього шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, в звязку з погіршенням відносин в сімї на протязі певного періоду часу, протилежними поглядами на шлюб, сімю, що призвело до припинення сімейно-шлюбних стосунків. Позивач вказує, що на примирення не згоден, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам сина.

Крім того, за час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вартістю 223353 гривень; земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Гетьманська,31, кадастровий №:12:006:0020, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 40164 гривень; земельну ділянку, площею 0,1800 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район с.Патлаївка, кадастровий №:05:001:0400, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 21709 гривень; гараж, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Шилівська,36а, майдан 2 сектор 6 в авто гаражному кооперативі «Восход», що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 11092 гривень; транспортний засіб NISSAN MICRA, реєстраційний №ВІ 3653 ВЕ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу вартістю 43077 гривень. На даний час позивач одноособово користується гаражем та земельними ділянками, а відповідач квартирою та транспортним засобом. З врахуванням рівності часток та того, що з відповідачем залишається проживати неповнолітній син, позивач просить поділити спільне майно, та виділити йому на праві власності : земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Гетьманська,31, кадастровий №:12:006:0020; земельну ділянку, площею 0,1800 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район с.Патлаївка, кадастровий №:05:001:0400; гараж, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Шилівська,36а, майдан 2 сектор 6 в авто гаражному кооперативі «Восход». За ОСОБА_2 визнати право власності на : квартиру АДРЕСА_1; транспортний засіб NISSAN MICRA, реєстраційний №ВІ 3653 ВЕ. Припинити право спільної сумісної власності на дане майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, де також підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, та просить справу розглядати без її участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Із свідоцтва про шлюб, що було видане Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, вбачається, що сторони 21.09.2002 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1273 (а.с.4). Згідно ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.13) сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що суперечок про місце проживання дитини немає.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про поділ майна подружжя, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частини у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру, допускається за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

У судовому засіданні наявними доказами стверджено те, що за час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вартістю 223353 гривень; земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Гетьманська,31, кадастровий №:12:006:0020, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 40164 гривень; земельну ділянку, площею 0,1800 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район с.Патлаївка, кадастровий №:05:001:0400, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 21709 гривень; гараж, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Шилівська,36а, майдан 2 сектор 6 в авто гаражному кооперативі «Восход», що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, вартістю 11092 гривень; транспортний засіб NISSAN MICRA, реєстраційний №ВІ 3653 ВЕ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу вартістю 43077 гривень (а.с.14-21- договори купівлі-продажу, витяги).

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презумують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, яка жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надала. Крім того, вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно п.п. 25, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя », вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, судам необхідно застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обовязкової згоди на отримання одним із подружжя грошової компенсації та попереднього внесення на депозитний рахунок суду другим із подружжя відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності .У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що спірне майно за технічними характеристиками становить з себе речі неподільні, які неможливо реально розділити між сторонами відповідно до їх часток, те, що сторони не наполягають на розподілі спірної квартири в натурі, суд вважає необхідним припинити право спільної сумісної власності на зазначене майно, виділити позивачу: земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Гетьманська,31, кадастровий №:12:006:0020; земельну ділянку, площею 0,1800 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район с.Патлаївка, кадастровий №:05:001:0400; гараж, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Шилівська,36а, майдан 2 сектор 6 в авто гаражному кооперативі «Восход». За ОСОБА_2 визнати право власності на : квартиру АДРЕСА_1; транспортний засіб NISSAN MICRA, реєстраційний №ВІ 3653 ВЕ.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265, ЦПК України, ст.ст.57,60,69,70,105,112,113,114 СК України, ст.372 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: 36000 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Довга) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючою за адресою: 36000 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований 21.09.2002 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1273.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Розділити спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: 36000 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Гетьманська,31, кадастровий №:12:006:0020; земельну ділянку, площею 0,1800 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район с.Патлаївка, кадастровий №:05:001:0400; гараж, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Шилівська,36а, майдан 2 сектор 6 в авто гаражному кооперативі «Восход». За ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючою за адресою: 36000 АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, визнати право власності на : квартиру АДРЕСА_1; транспортний засіб NISSAN MICRA, реєстраційний №ВІ 3653 ВЕ. Припинити право спільної сумісної власності на дане майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М.Чуванова