Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3535/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27.12.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, про примусове виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до Виноградівського районного суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації, про примусове виселення з житлового приміщення.

Заявлений позов обґрунтовано наступним. 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 08.02.2006 року № 1 позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

08.02.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач 1), уклали Кредитний договір № 1 (надалі за текстом - Кредитний договір).

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 32000,00 гривень, а Відповідач 1 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит у сумі, передбаченій умовами Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 08.02.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір (далі за тестом - Іпотечний договір). Відповідно до умов Іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1. Предмет іпотеки мас загальну площу 59,4 кв.м., житлову площу 22,6 кв.м. і складається з двох житлових кімнат в придатному для житла стані.

У порушення умов Іпотечного договору. Відповідач 1, свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно, в рахунок погашення боргу.

17.11.2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь ТОВ" Кредитні ініціативи" по кредитному договору № 1 від 08.02.2006 року (справа №299/2767/16-ц).

В рамках виконавчого провадження стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітнього.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї № 153 від 12.06.2017 року в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Дата реєстрації ОСОБА_4 в зазначеній квартирі - 04.03.2017 року, після набрання законної сили судового рішення і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги об'єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами.

Таким чином, подальша реєстрація ОСОБА_4 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 4. Іпотечного договору, Іпотекодавець свідчить, що предмет іпотеки належить йому на праві власності, ні предмет іпотеки, на будь-яку його частину нікому будь-яким способом не відчужено, не передано в оренду, найом, користування на будь-яких інших підставах, він не є предметом податкової застави, судового спору і не перебуває під забороною (арештом), треті особи не мають на нього будь-яких прав, в тому числі прав та вимог, що підлягають державній реєстрації відповідно до чинного законодавства України.

Враховуючи те що заборгованість за кредитним не виплачено, право користування спірною квартирою в малолітніх виникло після укладення Договору іпотеки, у Позивача є законне право вимагати через суд примусового виселення Відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки.

У зв'язку з цим позивач просить виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати у розмірі 1600 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного рішення (а.с.54).

Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлялися через засоби масової інформації, однак у судове засідання не з'явилися, заяв з приводу не явки до суду не подали.

Представник третьої особи подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги в частині виселення з квартири неповнолітнього заперечує (а.с.81).

Відповідно до ч. 4 ст.223, ч.1 ст. ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів з ухваленням заочного рішення.

В судовому засіданні встановлено наступне.

28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с.16-29 зв.).

28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с. 30-38 зв.).

Внаслідок укладення даних договорів відбулася заміна кредитора, TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 08.02.2006 року № 1 позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

08.02.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» , правонаступник - ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач 1), уклали Кредитний договір № 1 (а.с.5-7зв.).

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Боржнику кредит у сумі 32000,00 гривень, а Відповідач 1 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу 1 кредит у сумі, передбаченій умовами Кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 08.02.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір (далі за тестом - Іпотечний договір). Відповідно до умов Іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1. Предмет іпотеки мас загальну площу 59,4 кв.м., житлову площу 22,6 кв.м. і складається з двох житлових кімнат в придатному для житла стані (а.с.8-9).

У порушення умов Іпотечного договору. Відповідач 1, свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно, в рахунок погашення боргу.

17.11.2016 року Виноградівським районним судом Закарпатської області винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь ТОВ" Кредитні ініціативи" по кредитному договору № 1 від 08.02.2006 року (справа №299/2767/16-ц).

В квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи неповнолітнього.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї № 153 від 12.06.2017 року в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Дата реєстрації ОСОБА_4 в зазначеній квартирі - 04.03.2017 року, після набрання законної сили судового рішення і відкриття виконавчого провадження (а.с.14).

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги об'єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами.

Таким чином, подальша реєстрація ОСОБА_4 в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Постанова Верховного суду України від 3 лютого 2016 року цивільній справі 6-2947цс15 містить правовий висновок, відповідно до якого вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 44 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року: згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 С К та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов 'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержсітеля після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Згідно ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частинами 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Приймаючи до уваги, що заборгованість за кредитним не погашено, право користування спірною квартирою в малолітніх виникло після укладення Договору іпотеки, у Позивача є законне право вимагати через суд примусового виселення Відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки.

З огляду на те, що у судовому засіданні встановлені обставини, на які посилається позивач, як на підставу позову, вимоги позову ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 1600 гривень судового збору (а.с.1), а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задоволити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" , адреса 04080 м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 21, судові витрати - 1600 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо