Справа № 127/9240/17 Провадження № 22-ц/772/2812/2017Головуючий в суді першої інстанції Венгрин О. О.
Категорія 30Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голоти Л.О.

суддів: Зайцева А.Ю., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

та з участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позов обґрунтував тим, що він є власником кімнати в квартирі по АДРЕСА_2 власником другої кімнати є ОСОБА_5, який в кімнаті не проживає, а здає її у найм. У їх спільному користуванні перебуває кухня, коридор, туалет, та майно, яке знаходиться в зазначених приміщеннях. Відповідач ОСОБА_4 наймав кімнату у ОСОБА_5, постійно пошкоджував спільне майно, порушував громадський порядок, за що постановою адміністративної комісії при Виконкомі Вінницької міської ради № 1240 від 21.10.2016 року був оштрафований.

Зазначає, що у квітні-травні 2016 року відповідач пошкодив унітаз, фурнітуру, а також замки вхідних дверей названої квартири. На заміну унітазу та фурнітури позивач витратив 2686,74 грн., а на вартість замків - 430,00 грн. Крім того, 04.10.2016 року відповідач пошкодив унітаз, зламав фурнітуру зливного бачка та замки вхідних дверей, в коридорі розбив розетку, пошкодив штукатурку. Позивач придбав два замки за 430,00 грн., на унітаз та фурнітуру витратив 1540,00 грн. На зауваження відповідач не реагує, влаштовує сварки, веде себе агресивно, через що у позивача погіршується стан здоров'я, він звертався за медичною допомогою, вживав ліки, втратив сон, став дратівливим. Вважає, що протиправними діями відповідач спричинив йому матеріальну та моральну шкоду.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 317, 386 ЦК України, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 6135 грн. 30 коп. та моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає положенням ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником 11/25 часток квартири АДРЕСА_1.

Згідно постанови адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 1240 від 21.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_4, як мешканець квартири АДРЕСА_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП (21.08.2016 року о 01-40 год. гучно говорив та слухав музику, заважаючи сусідам відпочивати, чим порушив правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях).

Зі справи також слідує, що позивачем було надано суду копію товарного чека від 01.08.2016 року на придбання комплекту, вартістю 1500,00 грн., з відміткою про сплату; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 5493 від 12.10.2016 року про прийняття ТОВ "ЖЕО" від ОСОБА_2 70,00 грн. (підстава: акт обстеження); копію товарного чека від 20.10.2016 року на придбання унітаза і гофри, загальною вартістю 1540,00 грн.

Відповідно до копії акта обстеження квартири по вул. Пирогова, 47/5 м. Вінниці від 07.10.2016 року, затвердженого директором ТОВ "ЖЕО", в туалеті - побитий унітаз та зламана фурнітура зливного бачка; в кухні - тріщини на віконному відкосі, відшарування штукатурки під підвіконням, орієнтовною площею до 1 кв. м; в коридорі - зламаний замок вхідних дверей, розбита електророзетка, отвори - в штукатурці стіни.

Згідно копії акта від 05.10.2016 року мешканців будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 04.10.2016 року зламав вдруге унітаз і бачок в квартирі по АДРЕСА_3

Також позивачем було надано суду виписку з медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого № 8862 ОСОБА_2, копію-витягу з медичної картки ОСОБА_2; копії фіскальних чеків від 07.04.2017 року на суму 176,23 грн., від 12.04.2017 року на суму 07,33 грн. на придбання ліків; копія товарного чеку від 16.09.2015 року на суму 430,00 грн. на придбання замків (накладного і врізного); копію акту приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року про виконання поточного ремонту в квартирі по АДРЕСА_2 копії фотознімків пошкодженого майна.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів того, що саме відповідач пошкодив майно (унітази, бачки, дверні замки) в квартирі по АДРЕСА_2 чим спричинив позивачу матеріальної шкоди, в зв'язку з чим підстав для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди немає. При цьому, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди також нерозривно пов'язана з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, підстав для задоволення якої суд не вбачає, відтак зазначена вимога також позивачем не доведена.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 2 постанови Пленуму № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування коди», розглядаючи позови вказаної категорії, необхідно мати на увазі, що шкода підлягає відшкодуванню за наявності неправомірних дій, причинного зв'язку між шкодою і діями та вини особи, що завдала шкоду.

Судова колегія вважає правомірним висновок суду про те, що позивачем не доведено відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позовних вимог, оскільки доказів того, що саме відповідач пошкодив майно, зазначене в позові, позивачем суду не надано. При цьому, свідків, які б бачили, як відповідач пошкоджував майно (унітази, бачки, дверні замки), немає, своє клопотання про виклик свідків в судове засідання позивач зняв.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що правових підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди немає, адже позивачем не доведено всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Вірно місцевим судом відмовлено також і в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, так як ця вимога пов'язана з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, підстав для задоволення якої судом не встановлено.

Судова колегія зазначає, що позивачем не надано на підтвердження позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди також доказів стосовно підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та моральною шкодою в розмірі 25000 грн., стягнути яку він просив з відповідача.

При цьому, надані позивачем медичні документи не являються достовірними доказами наявності причинного зв'язку між погіршенням його здоров'я і діями відповідача.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем громадського порядку, оскільки у позові ОСОБА_2 просив стягнути моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна. У суді першої інстанції позивач не обґрунтовував, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Доказів заподіяння такої шкоди та систематичного порушення громадського порядку ОСОБА_4 суду надано не було.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис А. Ю. Зайцев

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота