У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКафідової О.В.,
суддів:Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Альянс» про визнання права власності на сільськогосподарську продукцію та повернення безпідставно набутого майна, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Альянс» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Альянс» (далі - ТОВ «Приват-Агро-Альянс») про визнання права власності на сільськогосподарську продукцію та повернення безпідставно набутого майна.

На обґрунтування позову зазначав, що відповідачем у серпні 2016 року було зібрано та вивезено вирощену ним на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, та на орендованих ним земельних ділянках, сільськогосподарську продукцію, а саме соняшникове насіння, на яке позивач просив визнати право власності та витребувати у відповідача таку продукцію в розмірі 38 т 369 кг.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області

від 27 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 червня року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 17 508,80 кг соняшникового насіння, вирощеного у 2016 році на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 4,96 га, яка знаходиться на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області.

Зобов'язано ТОВ «Приват-Агро-Альянс» повернути ОСОБА_6 17 508, 80 кг соняшникового насіння.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Приват-Агро-Альянс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із доведеності вимог в частині незаконного зібрання відповідачем належного позивачеві врожаю соняшникового насіння з належної йому на праві власності земельної ділянки. Вирішуючи питання про кількість насіння соняшника, на яке визнається право власності за позивачем, суд взяв до уваги довідку Машівської районної державної адміністрації від 18 жовтня 2016 року, відповідно до якої середня урожайність соняшника у 2016 році становила

35,3 ц/га, й відповідно до площі земельної ділянки позивача, а саме: 4,96 га, визначив вагу насіння в розмірі 17 508, 80 кг.

Проте погодитись із таким висновком судів першої й апеляційної інстанцій не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на підставі державного акта про право власності на землю НОМЕР_1 є власником земельної ділянки площею 4,96 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського товариства, яка знаходиться на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області.

28 вересня 2016 року сільськогосподарською технікою, належною ТОВ «Приват-Агро-Альянс» було зібрано уражай соняшника на земельній ділянці, належній ОСОБА_6 на праві приватної власності, в зв'язку з чим позивачем відразу було викликано на місце події працівників поліції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач набув майно без достатньої правової підстави і зобов'язаний його повернути на підставі ст. 1212 ЦК України. При цьому безпідставно набутим майном позивач вважав грошові кошти у розмірі 548 434 грн 79 коп., які він просив повернути.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

В частині 2 цієї статті зазначено, що положення глави ЦК України про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість.

Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: - набуття або збереження майна; - набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Таким чином, суди, з урахуванням встановлених у справі обставин дійшли помилкового висновку про те, що положення ст. 1212 ЦК України застосовуються до спірних правовідносин, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач безпідставно набув майно, крім того позивач звертаючись до суду із вказаним позовом просив суд повернути йому не соняшникове насіння, яке, як він стверджує, йому належало, а кошти, які він ніколи не отримував та які йому ніколи не належали.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

За таких обставин, коли суди не визначились із характером спірних правовідносин і застосували до спірних правовідносин положення законодавства, які застосуванню не підлягають, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Альянс» задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області

від 27 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області

від 29 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді: М.К. Гримич Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко Т.О. Писана