Категорія 27 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Міхасішина І.В., Якименко М.М.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Кредитна спілка «Істок» (далі КС «Істок») звернулась до суду із вказаним позовом (підстави та вимоги якого в подальшому уточнила), обґрунтовуючи його тим, що 04 грудня 2007 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ДКВ-1343 від 04 грудня 2007 року, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20 000 грн. на строк до 04 червня 2009 року, зі сплатою 20,5 % річних.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2009 року (справа № 2-1877-09) визнано мирову угоду, укладену 20 березня 2009 року між КС «Істок» та ОСОБА_2, згідно якої відповідач визнав, що його заборгованість перед позивачем станом на 20 березня 2009 року становить 21 284 грн. 92 коп. з яких: 9 210 грн. 53 коп. кредит, 11 861 грн. 64 коп. відсотки, 212 грн. 75 коп. судові витрати. Боржник зобовязався, що подальше погашення боргу буде проводитись шляхом внесення готівки у касу або на розрахунковий рахунок відділення № 4 КС «Істок», починаючи із квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно умов вказаного кредитного договору, і таким чином ним буде сплачена сума в розмірі 21 284 грн. 92 коп., в строк до дати повного погашення боргу.

У звязку з невиконанням боржником вимог мирової угоди вона була звернута до примусового виконання, однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року виконавчий лист № 2-1877-09, виданий Замостянський районним судом м. Вінниці 03 липня 2009 року на підставі цієї ухвали, визнано таким, що не підлягає виконанню.

З 20 березня 2009 року по 18 листопада 2016 року з боржника ОСОБА_2 на користь КС «Істок» стягнуто всього 15 461 грн. 68 коп. з яких: 3 600 грн. 04 грн. тіло кредиту, 11 861 грн. 64 коп. відсотки за користування кредитом.

Враховуючи, що відповідачем не погашено суму заборгованості в повному розмірі, тому КС «Істок» звернулась до суду з цим позовом та просила спонукати відповідача до виконання вказаної мирової угоди шляхом примусового стягнення з ОСОБА_2 на свою користь залишку цієї кредитної заборгованості у розмірі 5 823 грн. 24 коп., з яких: 5 610 грн. 49 коп. тіло кредиту, 212 грн. 75 коп. судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2017 року позов задоволено, стягнуто ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 17 897 грн. 63 коп. з яких: 5 823 грн. 24 коп. заборгованість по тілу кредиту, 11 861 горн. 64 коп. відсотки за користування кредитом, 212 грн. 75 коп. судові витрати. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів цієї справи, та цивільних справ № 2-1877/09, № 127/19509/15-ц, вбачається, що 04 грудня 2007 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ДКВ-1343, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20 000 грн. на строк до 04 червня 2009 року, зі сплатою 20,5 % річних (а.с. 57). Із метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між КС «Істок» та ЗАТ «НВФ «Елекомс» 04 грудня 2007 року укладено договір поруки (спр. № 127/19509/15-ц а.с. 13).

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2009 року (справа № 2-1877-09) визнано мирову угоду, укладену 20 березня 2009 року між КС «Істок» та ОСОБА_2, згідно якої відповідач визнав, що його заборгованість перед позивачем станом на 20 березня 2009 року становить 21 284 грн. 92 коп. з яких: 9 210 грн. 53 коп. кредит, 11 861 грн. 64 коп. відсотки, 212 грн. 75 коп. судові витрати. Боржник зобовязався, що подальше погашення боргу буде проводитись шляхом внесення готівки у касу або на розрахунковий рахунок відділення № 4 КС «Істок», починаючи із квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно умов вказаного кредитного договору, і таким чином ним буде сплачена сума в розмірі 21 284 грн. 92 коп., в строк до дати повного погашення боргу (а.с. 33-34).

03 липня 2009 року Замостянський районним судом м. Вінниці КС «Істок» на підставі вказаної мирової угоди видано виконавчий лист (спр. № 2-1877-2009 а.с. 44). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили, цей виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню (спр. № 2-1877-2009 а.с. 70).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, Закритого акціонерного товариства «Науково-виробнича фірма «Елекомс» на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість у розмірі 59 415 грн. 97 коп., яка виникла за вказаним вище кредитним договором (спр. 127/19509/15-ц а.с. 44-46).

На підставі цього заочного рішення 03 листопада 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист (спр. 127/19509/15-ц а.с. 48).

23 березня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_4 при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, що працевлаштований у ТОВ «Технікс Ресурс» (спр. 127/19509/15-ц а.с. 62-63).

19 жовтня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року скасовано в частині позовних вимог до ЗАТ «НВФ «Елекомс», провадження у справі в цій частині закрито (спр. 127/19509/15-ц а.с. 125-126).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове: позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Істок» 12 323 грн. 48 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається з: 6 281 грн. 72 коп. процентів за користування кредитом за період з 21 березня 2009 року по 14 серпня 2015 року включно та 6 041 грн. 76 коп. інфляційних втрат за період з 01 січня 2014 року по 15 червня 2015 (спр. 127/19509/15-ц а.с. 129-132).

Цим рішенням апеляційного суду встановлено, що умови мирової угоди ОСОБА_2 було виконано частково, зокрема сплачено 6 699 грн. 68 коп., хоча цю суму не підтверджено відповідними доказами, однак визнавати оплату боргу в певному розмірі є правом позивача.

Виконавче провадження з примусового вказаного виконання виконавчого листа, виданого 03 листопада 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, закінчено, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2016 року (спр. 127/19509/15-ц а.с. 153). Підставою винесення даної постанови стало те, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року.

Згідно із відповіддю старшого державного виконавця Соломянського районного ВДВС в м. Київ ГТУЮ в м. Києві ОСОБА_4 від 22 грудня 2016 року, сума відрахованих коштів з доходу ОСОБА_2 становить 10 613 грн. 91 коп., з яких 9 568 грн. 91 коп. сума боргу перерахована на користь стягувача КС «Істок», 70 грн. 50 коп. стягнуті з боржника витрати на проведення виконавчих дій, 974 грн. 50 коп. сума стягнутого виконавчого збору (а.с. 91).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2017 року, державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/19509/15-ц, виданого 01 грудня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Істок» коштів (спр. 127/19509/15-ц а.с. 142, 156).

19 серпня 2017 року державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 при примусовому виконанні цього виконавчого листа № 127/19509/15-ц винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, що отримує дохід у ТзОВ «Технікс Ресурс» (спр. 127/19509/15-ц а.с. 157).

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 175, 509, 525, 526, 599, 610-612 ЦК України та врахувавши правовий висновок Верховного Суду України у справ № 6-274цс15, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову по суті, однак вирішуючи спір допустив порушення норм процесуального права, зокрема принципу диспозитивності цивільного процесу, передбаченого ст. 11 ЦПК України, та вирішив спір, вийшовши за межі позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 104-107), на підставі якої суд вирішив цей спір, вбачається, що позивач визнав, що з 20 березня 2009 року по 18 листопада 2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто на користь КС «Істок» всього 15 461 грн. 68 коп., з яких: 3 600 грн. 04 коп. тіло кредиту, 11 861 грн. 64 коп. відсотки за користування кредитом. Враховуючи вже стягнуту суму заборгованості, просив суд стягнути з відповідача на свою користь залишок заборгованості у розмірі 5 823 грн. 24 коп., з яких: 5 610 грн. 49 коп. тіло кредиту, 212 грн. 75 коп. судові витрати.

Вказаний залишок суми заборгованості та факт предявлення після уточнення саме таких вимог був підтверджений представником позивача при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Натомість суд першої інстанції стягнув з відповідача кредитну заборгованість у загальному розмірі 17 897 грн. 63 коп., серед яких 11 861 грн. 64 коп. відсотків за користування кредитом та у подвійному розмірі судові витрати, про що позивачем заявлено не було та не відповідає вимогам ст. ст. 11, 79, 88, 89 ЦПК України, тому в цій частині рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення визначеної суми стягнення відповідно до розміру заявлених вимог.

Апелянт, пославшись на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-31цс15 щодо обчислення строку позовної давності за вимогами кредитора з моменту настання строку погашення чергового платежу, зазначив, що суд необґрунтовано не застосував за його заявою строк позовної давності, однак такі доводи колегія суддів відхиляє з таких підстав.

У наведеному правому висновку йде мова про застосування строку позовної давності у спорах щодо неналежного виконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, тому в такому випадку позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосовування строку позовної давності дійшов вірного висновку, що він почався для позивача з моменту набрання чинності ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року про визнання виконавчого листа, виданого на підставі вказаної мирової угоди, таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично до постановлення такої ухвали, позивач мав підстави вважати, буде здійснено примусове виконання боржником кредитного зобовязання на підставі цього виконавчого документу. Тому, в даному випадку, хоча позивачу й було відомо про неповне виконання відповідачем своїх зобовязань, початок строку позовної давності не можна повязувати з моментом настання строку погашення чергового платежу, оскільки за своїм характером вимоги за цим позовом стосуються саме спонукання до виконання мирової угоди, на підставі якої вже було видано виконавчий лист, визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому до цього часу кредитна спілка не мала правових підстав для звернення до суду з таким позовом.

Інші доводи скарги зводяться до посилань на те, що з відповідача на користь КС «Істок» було стягнуто всього 10 613 грн. 91 коп., однак ці посилання не даються підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскарженого рішення про задоволення позову, враховуючи, що зі змісту тієї ж скарги вбачається, що відповідач визнає, що ним не сплачено позивачу всю суму кредитної заборгованості, однак у задоволенні позову просить відмовити. Позивач же визнає, що з ОСОБА_2 було стягнуто не 10 613 грн. 91 коп., а 15 461 грн. 68 коп., тому й зазначив суму залишку заборгованості у розмірі 5 823 грн. 24 коп. Вказаний розмір погашення відповідачем заборгованості не доведено первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували отримання цих коштів позивачем, однак немає підстав не брати до уваги цю суму, оскільки вона визнається самим позивачем.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем доведено обставини, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, натомість відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, своїх заперечень не обґрунтував належними та допустимими доказами, правильність наданого КС «Істок» розрахунку у передбачений процесуальним законодавством спосіб не спростував.

З огляду на викладене, відповідно до положень ч. 4 ст. 309 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити у частині визначення розміру заборгованості зменшивши її з 17 897 грн. 63 коп. до 5 823 грн. 24 коп., з яких: 5 610 грн. 49 коп. тіло кредиту, 212 грн. 75 коп. судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України колегія суддів на присуджує з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати, оскільки, хоча апеляційну скаргу й задоволено частково, але фактично позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2017 року змінити в частині визначення розміру заборгованості зменшивши її з 17 897 грн. 63 коп. до 5 823 (пять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 24 коп., з яких: 5 610 (пять тисяч шістсот десять) грн. 49 коп. тіло кредиту, 212 (двісті дванадцять) грн. 75 коп. судові витрати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : І.В. Міхасішин

ОСОБА_6