Справа №: 398/2272/17
провадження №: 2/398/2136/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"13" грудня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря Сніжко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрія справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 50000 гривень та матеріальну шкоду у сумі 5000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 завдав йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за що був засуджений вироком Олександрійського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року за ч.1 ст.122 КК України. Внаслідок отриманої травми ОСОБА_1 лікувався на стаціонарі. Під час досудового розслідування та судового він не не заявив цивільний позов. Однак діями відповідача йому було завдано матеріальну і моральну шкоду. Чеки з аптек на придбання ліків не збереглися, тому позивач не може підтвердити матеріальні витрати, але зазначає, що витратив на лікування 5000 гривень. Позивач зазначає, що від отриманої травми не міг вільно пересуватися, потребував сторонньої допомоги, відчував сильний фізичний біль, травмована нога до цього часу болить, тому ночами він не може нормально відпочивати та нормально рухатися. Всі ці обставини тяжко впливають на психоемоційний стан позивача. Завдану моральну шкоду оцінює у 20 тисяч гривень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 і його представник адвокат ОСОБА_4 підтримали позов із зазначених у ньому підстав. Позивач додатково пояснив, що заявлений ним розмір моральної шкоди обумовлений тим, що він два місяці лікувався на стаціонарі, 6 місяців був у гіпсі, відтоді і до нині відчуває біль, кульгає, через це не може влаштуватися на роботу, адже до травми виконував фізичну працю.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток поштою і на адресу житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання відповідача. Заяв і клопотань від нього не надійшло.

За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч.1 ст.224 ЦПК України.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за ч.1 ст.122 КК України. Вироком визнано доведеним, що ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_1 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, за наступних обставин. 24 вересня 2015 року в період часу з 23.30 години до 00.30 годин, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання в кімнаті № 515 , яка знаходиться в будинку № 67 по вул. Калініна в м. Олександрія Кіровоградської області, та вийшовши до тамбуру, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення потерпілому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, зі значною силою наніс останньому один цілеспрямований удар лівою ногою в область правого стегна . Внаслідок чого ОСОБА_1 впав на бетону підлогу та йому були завдані тілесні ушкодження у виді черезвертикального перелому правої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоровя на термін понад 21 добу.

Відповідно до наданий позивачем копій епікризів до історії хвороби ОСОБА_1, оригінали яких зберігаються у матеріалах відповідної кримінальної справи, ОСОБА_1 проходив лікування від завданих йому тілесних ушкоджень на стаціонарному відділенні у періоди з 25 вересня по 27 жовтня 2015 року і з 28 жовтня по 11 листопада 2015 року.

Окрім цього, беручи до уваги зазначені докази та пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні, а також те, що від відповідача ОСОБА_2заперечень щодо цих фактів не надійшло, суд визнає доведеним, що ОСОБА_1 у період лікування від завданої йому травми 6 місяців був у гіпсі, відтоді і до нині відчуває біль, кульгає, через це не може влаштуватися на роботу, адже до травми виконував фізичну працю.

Доказів завдання матеріальної шкоди, яка полягала у витратах на медикаменти, позивач суду не надав.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно роз'яснень постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95р під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи зазначені норми права і встановлені у справі обставини, зокрема те, що відповідач завдав позивачу тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, лікування яких потребувало тривалого лікування, завдало болю і позбавило позивача можливості працювати за звичним для нього родом діяльності (фізична праця), оскільки його стан здоровя не дозволяє йому влаштуватися на роботу яка відповідає його фізичним можливостям, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підтверджені жодними доказами, тому у їх задоволені суд відмовляє.

Керуючись 213-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подання до Олександрійського районного суду письмової заяви протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Орловський