Провадження 2/235/2350/17
Справа №235/5229/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом на виробництві, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Структурний підрозділ «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Структурний підрозділ «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що працює у структурному підрзділі «Станція Красноармійськ регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з квітня 2001 року: спочатку регулювальником швидкості вагонів, згодом - складачем потягів 5 та 6 розрядів. З 23 листопада 2016 року був переведений електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду через важку виробничу травму, втрату правої руки та, у звязку з цим, встановлену інвалідність.

Всього має стажу роботи на Донецькій залізниці понад 20 років - починаючи з 1995 року, працював регулювальником руху вагонів та складачем потягів на станціях «Красноармійськ» та «Луганськ».

24 квітня 2016 року з позивачем стався нещасний випадок на роботі, який зруйнував усе його житгя, розбив усі мрії та сподівання, безповоротно зробив калікою, що у багатьох випадках не може обходитись без сторонньої допомоги.

Того дня о 6.45 ранку позивач прибув до СП «Станція Красноармійськ» на роботу в першу зміну. Отримавши в приміщенні маневрового диспетчера цільовий інструктаж з питань охорони праці, отримав маневрову радіостанцію та приблизно о 7.00 пішов до локомотива ЧМЕ-3 №2677, де приступив до виконання своїх безпосередніх обов'язків.

Десь о 10.40 він отримав по радіозв'язку від маневрового диспетчера завдання на формування маневрової групи з 9-ти вагонів, яка згодом була відставлена на 18-ту колію сортувального парку. У цей час маневровий локомотив ЧМЕ-3 №2677 переїхав на 29-ту колію. Аби допомогти позивачу доставити зібрані вагони в напрямку вагонного депо, оператор посту централізації (ОПЦ) 5-го маневрового району по маневровій радіостанції дозволила заїхати па 18-ту колію машиністу іншого локомотива - ЧМЕ- 3 №3090. Після зчеплення докомтиву з вагонами позивач дав команду машиністу ОСОБА_5 рухатися в напрямку депо. Під час руху маневрового складу позивач помітив, як група з 4-х вагонів відчепилася, дав команду машиністу про зупинку, причепив порожні вагони до основної групи. Після цього він підійшов до локомотива ЧМЕ-3 №3090, піднявся на другу підніжку з лівої сторони по напрямку руху й дав команду машиністу рухатися в напрямку депо. Сам він у цей час слідкував з підніжки локомотива за хвостовою частиною групи вагонів.

Приблизно об 11.50, при наближенні складу вагонів до в'їзних воріт депо позивач зачепився за стійку воріт, повз яку проїжджав локомотив, та впав на міжколійя тракційної колії №77 та стрілочного переводу №205. Його права рука потрапила під першу колісну пару вагона й миттєво була розтрощена. Він не відразу зрозумів, що з ним сталося й наскільки серйозним було травмування - бо перебував у травматичному тоці.

Не дочекавшись команди про зупинку, машиніст локомотива ЧМЕ-3 №3090 ОСОБА_5 повернувся у бік маневрового складу, побачив, що позивач лежить на землі біля вагонів та застосував екстрене гальмування. Машиніст першим підійшов до позивача, негайно повідомив про те, що сталося ОПЦ. Вона, у свою чергу, передала інформацію маневровому диспетчеру, який викликав швидку допомогу.

Приблизно о 12.30 годині 24 квітня 2016 року позивача було доставлено та госпіталізовано до травматичного відділення Димитровської ЦМЛ.

Вже у лікарні він почав відчувати нестерпний біль, правий бік тіла заливала кров, від самого плеча звисали лахміття від спецодягу та відірваної шкіри

ОСОБА_1 був госпіталізований до травматологічного відділення, де після огляду лікарями та рентгенологічного обстеження у нього була виявлена множинна травма тіла: травматична ампутація на рівні середини передпліччя, неповний відрив правої верхньої кінцівки на рівні верхньої зони плеча з розтрощенням м'яких тканин, забиті рани волосяної частини голови, забій, садна м'якої частини обличчя.

Відразу після надходження до лікарні позивачу була зроблена операція з ампутації правої руки на рівні плеча та зроблена аутодермопластика марочним методом гранульованої рани культі.

У стаціонарі Димитровської міської лікарні він перебував з 24 квітня по 27 травня 2016 року. Увесь цей час через ампутацію він переносив різкий і постійний біль у правій руці та всьому тілові, був прикутий до ліжка, приймав внутрішньо, внутрішньомязово та внутрішньовенно велику кількість обезболювальних, протизапальних та інших препаратів, переніс багато болісних обробок рани та перев'язок, потребував сторонньої допомоги навіть у самообслуговуванні.

Починаючи з дня травмування на робочому місці, з 24.04.2016 року, позивач пробув на лікарняних листах протягом майже 7-ми місяців. Він тривалий час не міг самостійно доглядати за собою, ані одягатися, ані взуватися. Відчував загальну слабкість та головокружіння. Та найважчим було осмислити, що він більше ніколи не зможе робити те, що робив автоматично, навіть не замислюючись про складність дій та рухів.

ОСОБА_1 був правшею, тому після ампутації правої руки мав перевчитися виконувати будь-які дії лівою рукою, це досить довго не вдавалося, тому він відчував роздратування й розпач. Йому було гірко сприймати те, що за ним мала доглядати дружина, виконувати всю чоловічу роботу вдома та супроводжувати його до лікарні.

Після травмування та ампутації правої руки у позивача розвинулися повязані з цим хвороби судин та кісток, постійний больовий синдром. До теперішнього часу, по сплину майже 1,5 року після отриманої травми на виробництві, його повсякденне життя не обходиться без прийому обезболювальних ліків. Окрім того, позивач став сторонитися людей, аби не показувати свою ваду.

Коли після закриття останнього лікарняного листа перед позивачем постала дилема - звільнитися з підприємства залізної дороги та визнати себе безпомічним інвалідом, тягарем для рідних, або ж зібратися з силами та повернутися на підприємство на якусь легку низькокваліфіковану роботу для людей з обмеженими можливостями - позивач вибрав друге. Адже він не міг дозволити, аби дружина, яка також працює на станції «Покровськ», залишилася єдиним годувальником у родині при живому чоловікові.

Позивачу було дуже важко повертатися інвалідом у колектив, де його знали і сприймали, як кадрового працівника, фахівця своєї справи, сильного та витривалого чоловіка. За станом здоров'я він був переведений із складачів потягів на роботу електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування. Фактично ж його робота полягає у тому, що він заряджає акумулятори для різноманітних приладів та устаткування.

13 січня 2017 року був складений Акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 24.04.2016 року об 11.50 год. Акт був затверджений 14 лютого 2017 року начальником Головного управління Держпраці в Донецькій області ОСОБА_6 У розділі 6 вказано, що цей нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти Акт про нещасний випадок, що зв'язаний з виробництвом за формою Н-1.

13 лютого 2017 року був також складений Акт №1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, також затверджений начальником ГУ Держпраці в Донецькій області ОСОБА_6 , де позивач вказаний потерпілим.

28 вересня 2017 року за результатами огляду ГІокровською травматологічною МСЕК (довідки №№0047520, 0875319) позивачу було встановлено вперше й безстроково 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва (22.05.2015 р.) - безстроково. Протипоказана важка фізична праця, підземні умови праці, робота з рухомими механізмами, праця на висоті. Вказано, що він може працювати електромонтером черговим, сторожем, вахтером. Приписане медикаментозне лікування, протезування правого плеча, носіння чохлів на куксі та перчаток на протезі, носіння спеціального взуття.

Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №721 від 28.09.2017, розробленою для позивача, введені обмеження до самообслуговування та трудової діяльності. Натомість рекомендовані відновна та реконструктивна терапія, постійне медичне спостереження у травматолога, масаж та ЛФК, протезування, носіння ортопедичного взуття та одягу.

Тобто, маючи молодий працездатний вік, у свої 42 роки позивач назавжди став інвалідом, відтепер він якщо і зможе десь працювати - то лише на місцях, відведених підприємствами та організаціями для інвалідів, виконуючи низькокваліфіковану роботу, за яку платять мінімальну заробітну плату. На жаль, саме такі реалії працевлаштування сьогодні для інвалідів. І думки про це, поряд з фізичними вадами та больовими симптомами, не дають позивачу спокійно жити, викликають постійне відчуття тривоги та невпевненості у майбутньому. Цей стан посилюється при кожному відвідуванні медичних закладів та отриманні чергового рецепту від лікарів.

Позивач з дружиною ОСОБА_7 виховують малолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Наступного року ОСОБА_8 піде до першого класу, і потреби їх родини значно виростуть. Але маючи нестабільний стан здоровя та інвалідність позивач не зможе працювати на гідній роботі. Він переживає з того приводу, що не зможе матеріально забезпечувати свою родину, оплачувати комунальні послуги та лікування. Раніше він мав стабільний заробіток в середньому 8000 тисяч гривень на місяць, був упевнений у своїх силах та будував сміливі плани.

Тепер він не може виконувати ніяку складну роботу по дому, виконати ремонт, якого давно потребує квартира. Його родина має дачну ділянку у Покровську за адресою: вулиця Примакова. Там завжди потрібні чоловічі руки, але порядок у будинку та в городі повністю ліг на плечі дружини.

Позивач досі не звик до сприйняття свого зовнішнього вигляду, з яким буде змушений прожити залишок свого життя, йому увесь час здається, що цим він привертає увагу сторонніх людей на вулиці та на підприємстві, де працює.

Нанесену позивачу моральну шкоду він оцінює у 200 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в указану суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, обставин, при яких його було травмовано, тяжкості травми, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також необратимості значного погіршення стану його здоровя, тому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» на його користь 200000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. В запереченнях на позовну заяву зазначила, що згідно п.2.8 Положення про регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» має право представляти інтереси ПАТ «Укрзалізниця» у судах в межах повноважень, передбачених статутом Товариства та цим Положенням, а також виступати позивачем та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу та відповідачу.

Позовні вимоги є безпідставними з наступних причин:

з метою проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками, який стався та території структурного підрозділу «Красноармійське вагонне депо» 24 квітня 2016 року о 11 год. 50 хв. зі складачем поїздів структурного підрозділу «Станція Красноармійськ» регіональної філії «Донецька залізниця» була призначена комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку за погодженням з органами, представники яких входили до її складу: голова комісії - головний державний інспектор відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_9Г та членів комісії: - заступника начальника відділення- начальника відділу, страхового експерта з охорони праці виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Красноармійськ - ОСОБА_10 - інженер з охорони праці структурного підрозділу «Служба перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» - ОСОБА_11; головний інженер структурного підрозділу «Станція Красноармійськ» регіональної філії «Донецька залізниця» - ОСОБА_12; - заступник начальника структурного підрозділу «Красноармійське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» - ОСОБА_13; - голова первинної профспілкової організації структурного підрозділу «Станція Красноармійськ» регіональної філії «Донецька залізниця» - Живченко В Г.; -головний технічний інспектор праці Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України в Краснолиманській дорожній профспілковій організації - Шепілов А В.

На підставі проведення комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку з позивачем було складено акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24 квітня 2016 року об 11 год. 50 хв. у регіональній філії «Донецька залізниця», де було визначено, що наслідками нещасного випадку є: травматична ампутація на рівні правого передпліччя. Неповний відрив правої верхньої кінцівки на рівні правого плеча з розчавленням м'яких тканин правого плеча, забиті рани волохатої частини голови, садно обличчя Алкогольне спяніння - у крові - 0,5 % Аісоїезі - 0.53 %.

Причинами настання нещасного випадку було визнано:

Організаційна, невиконання вимог інструкцій з охорони праці: знаходження складача поїздів на підніжці локомотиву, який рухався біля негабаритного місця, що призвело до порушень п. З 34.1 1, п. 3.34 12 Інструкції з охорони праці № 16 для складача поїздів, затверджену наказом № 484 від 08 07.2015 року.

Технічна: негабаритне місце, яке не має попереджувального забарвлення або знаку «Негабаритне місце», однак з пояснювальної позивача встановлено, що він знав про те, що ворота на міжколійї тракційної колії № 77 та стрілочного переводу № 205 на території структурного підрозділу «Красноармійське вагонне депо» є негабаритним.

Психофізиологічна: алкогольне сп'яніння: знаходження на робочому місці в стані алкогольного спяніння (легкої ступені), чим порушено п. 3.1. Інструкції з охорони праці № 16 для складача поїздів.

Висновком комісії зі спеціального розслідування, після вивчення матеріалу спеціального розслідування нещасного випадку, було вважати даний нещасний висновок пов'язаним з виробництвом, скласти акт по формі Н-1 на позивача.

Для безперебійної та безаварійної роботи залізниць вирішальне значення мають правильна організація праці працівників залізничного транспорту, їх висока свідомість, дисципліна. Ці вимоги викладені в Правилах технічної експлуатації залізниць ( далі - ПТЕ).

Пункт 1.10 ПТЕ наказує, що не допускається виконання обов'язків працівниками залізничного транспорту, які перебувають у стані алкогольного, токсичного або наркотичного сп'яніння.

Відповідно до Постанови КМУ «Про положення про дисципліну працівників залізничного транспорту» від 26.01.03 № 55 визначено роль залізничного транспорту в обслуговуванні народного господарства визначено необхідність точного виконання його працівниками діючих у галузі правил, наказів інструкцій, інших нормативних актів, оскільки їх порушення створює загрозу безпеці руху поїздів та може призвести до тяжких наслідків життя та здоров'я громадян. Особа яка знаходиться у стані алкогольного, токсичного, або наркотичного сп'яніння нездатна чітко виконувати будь-які функції, що повязані з безпекою руху поїздів

При проведенні спеціального розслідування нещасного випадку у обставинах, які відображені у Актах Н-5 та Н-1, приведена відповідь з Димитрівської центральної міської лікарні, де вказано, що у крові позивача на момент нещасного випадку, виявлено етиловий сприт, у розмірі 0,5 %, що є легким ступенем спяніння, що порушує принципи роботи та виконання вимог основного документу залізничного транспорту, а саме ПТЕ.

Особою, дії якої призвели до даного нещасного випадку є позивач, який під час виконання виробничого завдання знаходився у стані алкогольного сп'яніння.

У регіональної філії «Донецька залізниця» відсутні підстави для виплати моральної шкоди у розмірі 200 000 тис. грн.

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України до судового засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення просять винести на розсуд суду.

Представник третьої особи - Структурний підрозділ «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем по справі з квітня 2001 року: регулювальником швидкості вагонів, складачем потягів 5 та 6 розрядів. З 23 листопада 2016 року був переведений електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду (а.с.5-8).

13 січня 2017 року складений Акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 24.04.2016 року об 11.50 год. Акт затверджений 14 лютого 2017 року начальником Головного управління Держпраці в Донецькій області ОСОБА_6 У розділі 6 вказано, що цей нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти Акт про нещасний випадок, що зв'язаний з виробництвом за формою Н-1(а.с.12-31).

Наслідки нещасного випадку: множинна травма тіла: травматична ампутація на рівні с/3 правого передпліччя. Неповний відрив правої верхньої кінцівки на рівні в/3 правого плеча з розчавленням мяких тканин в/3 правого плеча. Забиті рани волохатої частини голови, садно обличчя. Алкогольне спяніння у крові 0,5%.

14 лютого 2017 року складений Акт №1 за формою II-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений начальником ГУ Держпраці в Донецькій області ОСОБА_6П , де позивач вказаний потерпілим (а.с.32-39).

28 вересня 2017 року за результатами огляду Покровською травматологічною МСЕК (довідки №№ 0047520, 0875319) позивачу було встановлено вперше й безстроково 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва (22.05.2015 р.) - безстроково. Протипоказана важка фізична праця, підземні умови праці, робота з рухомими механізмами, праця на висоті. Вказано, що він може працювати електромонтером черговим, сторожем, вахтером. Приписане медикаментозне лікування, протезування правого плеча, носіння чохлів на куксі та перчаток на протезі, носіння спеціального взуття (а.с.43-44).

Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до вимог ст. 173 Кодексу законів про працю України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, відшкодовується в установленому законодавством порядком.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на

охорону здоров'я тощо.

Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, які є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Позивач достатньо аргументував у позовній заяві та судовому засіданні моральні страждання, які спричинені йому внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений поясненнями сторін, дослідженими письмовими доказами по справі, копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному лікуванні.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 75000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст.60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом на виробництві, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Структурний підрозділ «Станція Покровськ» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 75000 (сімдесят пять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» , на користь держави судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 13 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя С.М.Хмельова