УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7779/16-ц

Провадження № 2-п/638/222/17

27.12.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року по справі №638/7779/16-цза позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про захист прав споживачів, визнання іпотечного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2017 року поштовим засобом звязку заявник звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року по справі №638/7779/16-цза позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про захист прав споживачів, визнання іпотечного договору недійсним.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статті 285 ЦПК України

Так, згідно вимог пункту 5 частини 2 статті 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено клопотання про перегляд заочного рішення.

Окрім того, згідно частини 5 статті 285 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

При цьому, у відповідності до статті 246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

У відповідності до частини 3 статті 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Отже, заявнику необхідно додати оформлений належним чином документ про свої повноваження.

Відповідно до вимог частини 6 статті 285 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

З огляду на викладене, заявнику необхідно оплатити судовий збір за ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір».

Разом з цим, з прохальної частини заяви вбачається, що заявник просить відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що витрати ПАТ «ВіЕйБі Банк» мають попередньо, щоквартально включатися до кошторису та затверджуватися виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Такі обставини в свою чергу не дають змогу у короткий термін вирішити питання щодо авансування витрат банку на сплату судового збору.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України та частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Суд вважає, що причини, на які посилається заявник, не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору. З огляду на зміст заявлених вимог, обов'язковість сплати судового збору та те, що заявником не надано належних та допустимих доказів в обґрунтовування своєї вимоги, суд не знаходить підстав для задоволення заяви. До того ж позивач не відноситься до жодної категорії осіб, зазначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняються від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. З урахуванням вимог статті 11 ЦПК, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи. Так як на стадії вирішення питання про відкриття провадження норма щодо покладення судових витрат на боржника не застосовується, а відомостей про майновий стан позивач не надав, підстави для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати відсутні.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, зокрема, у п.п. 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOV v. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Згідно частини 8 статті 285 ЦПК України, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Керуючись ст.185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року по справі №638/7779/16-цза позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про захист прав споживачів, визнання іпотечного договору недійсним - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви в строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення заявнику ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених вище недоліків заява вважатиметься не поданою та буде повернена.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дзержинського районного суду

м. Харкова В.М. Хайкін