Справа № 495/7559/17
05 грудня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1400 грн. щомісячно до досягнення повноліття.
В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, судове засідання провести в її відсутність, без фіксації технічними засобами та проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються на основі судових повісток та судових повідомлень.
Згідно ч.4 ст.74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковму задоволенню.
Сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №318436 від 22.08.2012 року.
Неповнолітня дитина мешкає з позивачкою, знаходяться на її повному утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обставини, інтереси сторін та потреби самої дитини.
Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обовязку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання повязане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобовязаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно п.2 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Лише та обставина, що на батьків покладено обовязок утримувати неповнолітніх дітей, не враховуючи матеріальний стан платника, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Позивачка в порушення статті 60 ЦПК України не надала до суду належних та допустимих доказів що відповідач дійсно на теперішній час спроможній сплачувати аліменти у заявленому розмірі.
Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.111, 180, 181 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 84, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. щомісяця до повноліття, починаючи з 27.09.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя