Справа № 185/7200/17
Провадження № 2/185/3783/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Палюх Т.Д.., при секретарі судового засідання Андруховій Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Соборної у місті Дніпрі ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття,
13 вересня 2017 року згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2., в якому просила (з урахуванням уточнень): надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Австралії, Бразилії, Китаю, Катару, Канади, США, Швейцарії, Грузії, Туреччини, Великобританії, країн Європейського Союзу та країн - учасниць Співдружності Незалежних Держав, до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2; надати дозвіл ОСОБА_1 оформлювати документи для тимчасового багаторазового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею вісімнадцятирічного віку, без згоди батька ОСОБА_2.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 23.09.1995 по 05.03.2012 сторони перебували у шлюбі, від якого в них народилася дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не здійснює, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Зазначає, що відповідач постійно проживає у м. Донецьку, позивач мешкає у м. Дніпро, яка піклується про дітей, повністю матеріально та морально утримує, доглядає за нею, займається її вихованням. ОСОБА_3 навчається у КПНЗ «МДЮСШ з опорних видів спорту» ДМР, та за результатами контрольних тренувань з гімнастики спортивної та відбіркових змагань має можливість приймати участь у міжнародних змаганнях. У зв'язку з тим, що стосунки з відповідачем розірвано, відповідач постійно мешкає на території проведення АТО, у м. Донецьку, останній відмовляє позивачці в наданні дозволу (згоди) на виїзд дитини за межі України.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про виклик до суду через офіційний сайт Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки інтереси дитини підлягають захисту, з наступних міркувань.
Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 10).
Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За правилами ст.3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ч.1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Згідно з ч.ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення документів для виїзду громадян України за кордон
на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та
інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п. 5, 6 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов'язків батьків у здійсненні батьківських прав.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ученицею МДЮСШ (гімнастика спортива), має звання Кандидату у Майстри Спорту України, зарахована до складу юнацької збірної команди України з гімнастики спортивної, має можливість приймати участь у міжнародних змаганнях(а.с. 13,33).
Відповідач по справі як вбачається із матеріалів справи перебуває на непідконтрольній державі Україна території, у м.Донецьку, з дитиною відносини не підтримує, а відтак позивач немає можливості отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за межі України.
З наведених обставин суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів буде відповідати її інтересам. Так само надання дозволу позивачу на виїзд неповнолітньої дитини позивача у його супроводі не порушить прав дитини та відповідає її інтересам, оскільки спрямоване на реалізацію права дитини на прямий контакт з матір'ю, регулярні особисті стосунки з останньою, буде сприяти фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному та соціальному розвитку дитини, оскільки виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України та Правилами перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що особа, яка досягла шістнадцяти років, а не вісімнадцяти, як це вказує позивач у своїх вимогах, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а тому позовні вимоги суд задовольняє частково.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.33 Конституції України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, ст.ст.7,150,155,157,159 СК України, ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст.10,11,60,212,224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Австралії, Бразилії, Китаю, Катару, Канади, США, Швейцарії, Грузії, Туреччини, Великобританії, країн Європейського Союзу та країн - учасниць Співдружності Незалежних Держав, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформлювати документи для тимчасового багаторазового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. Д. Палюх