Справа № 569/1231/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі :судді Діонісьєвої Н.М.

при секретарі Краглевич Ю.О.

з участю представника позивача ВАТ КБ «Надра» - Лук'янова О.В.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору поруки та за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та третьої особа, яка заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору не дійсним, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ «КБ «НАДРА» звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 08 вересня 2014 року в розмірі 48 651, 43 доларів США та 67 004, 60 гривень штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра, правонаступником якого з 04 лютого 2011 року внаслідок зміни організаційно-правової форми та найменування юридичної особи шляхом перетворення стало Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та громадянкою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 12/0808/08-13Ж. За умовами якого Позивач надав ОСОБА_4 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50 500, 00 дол. США строком повернення до 07 серпня 2028 року.

Відповідно до п.4.3.2. кредитного договору № 12/0808/08-13Ж позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього Договору, а також Договору іпотеки, визначеного п.2.1. цього Договору.

Відповідно до п. 4.3.3. кредитного договору № 12/0808/08-13Ж позичальник зобов'язується сплачувати платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п.1.3.1., 3.3.1, 3.3.3, 3.3.4 цього Договору.

ОСОБА_4 було порушено умови кредитного договору щодо порядку повернення кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед банком.

Станом на 08 вересня 2014 року загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором № 12/0808/08-13Ж становить 48 651, 43 дол. США та 67004, 60 грн., яка складається з:

-заборгованість по тілу кредиту становить 45 248, 75 дол. США;

-заборгованість по сплаті відсотків становить 3402, 68 дол. США;

-пеня з прострочення плати за кредитом становить 175, 71 дол. США; що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.09.2014 р. становить 2252, 98 грн.

-штраф за порушення вимог кредитного договору становить 5050, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.09.2014 р. становить 64751, 62.

08 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_2 та між банком і ОСОБА_6 в забезпечення кредитного договору було укладено договори поруки № 12/0808/08-13Ж.

За умовами договорів поруки, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 поручились перед банком за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 12/0808/08-13Ж.

Оскільки дані зобов'язання не виконані, то у відповідності до п.п. 1.2., 1.4. договорів поруки поручителі відповідають перед банком у повному обсязі, всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Зазначає, що відповідачам повідомлялось про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 12/0808/08-13Ж на що жодним чином відреаговано не було.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_4,ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість на загальну суму 48 651, 43 дол. США та 67004, 60 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2015 року, на підставі клопотання представника позивача ОСОБА_9, вирішено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки об'єднати в одне провадження з позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору припиненим (справа № 569/1231/15-ц) та за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та присвоїти справі номер 569/1231/15-ц.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р., укладений між нею та банком в забезпечення зобов'язання по кредитному договору № 12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р.

ОСОБА_2 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» (з урахуванням заяви про зміну предмету позову)про визнання недійсним іпотечного договору № 12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р.

Також, ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «КБ «Надра»в якому просить визнати недійсним договір поруки № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Надра».

В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Надра» надав суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_4 де зазначив, що кредитний договір № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року не укладався в нових редакціях і просив суд відмовити у задоволенні позову. Також, надав письмові заперечення проти позову ОСОБА_2, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того представником ПАТ «КБ «Надра» була подана заява про застосування строків позовної давності до зазначених позовів.

Представник ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_5, підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним та просив суд їх задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 08 серпня 2008 року, ОСОБА_4 підписала з банком кредитний договір №12/0808/08-13Ж, з метою забезпечення якого був укладений іпотечний договір №12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р. Натомість кредитних коштів за цим договором ОСОБА_4 не отримувала, так як в той же день (08 серпня 2008 року) за ініціативою банку, їй було запропоновано укласти новий кредитний договір на інших умовах, а саме суму грошового зобов'язання було збільшено з 50 000,00 дол. США на 50 500,00 дол. США, змінено строки виконання зобов'язання, узгоджений новий графік погашення зобов'язання, визначений інший порядок повернення суми кредиту. Новий кредитний договір був укладений з тими ж самими реквізитами. Після підписання нового кредитного договору ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в сумі 50500, 00 тис. дол. США. Враховуючи, що оспорюваний договір іпотеки має похідний характер від кредитного договору, який фактично не був укладений, так як кредитних коштів ОСОБА_4 не отримувала, на підставі ст. 203, 215 ЦК України, вважає, що іпотечний договір №12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р. є недійсним.

Зазначив, що проти задоволення позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним не заперечує.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала. В обґрунтування заявлених позовних вимог щодо визнання недійсним договору поруки, зазначила, що в березні 2015 року ОСОБА_2 стало відомо про звернення ПАТ КБ «Надра» до суду з вищезазначеним позовом про солідарне стягнення з нього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви він дізнався, що між ним та банком 8 серпня 2008 року нібито був укладений договір поруки в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 Про наявність такого договору поруки йому нічого відомо не було і такий договір він не підписував. Отже, на підставі ст. 207, 203, 215 ЦК України, вважає, що оспорюваний договір поруки є недійcним.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки зазначила, що ОСОБА_2 надав свою згоду на укладення договору іпотеки з метою забезпечення кредитного зобов'язання ОСОБА_4 на суму 50 000 тис. дол. США. Після отримання позовної заяви банка про стягнення заборгованості по кредитному договору № 12/0808/08-13Ж, він дізнався, що ОСОБА_4 не отримувала кредитні кошти за кредитним договором, який забезпечений іпотекою. Натомість, в той самий день, між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір з іншими істотними умовами, а саме суму грошового зобов'язання було збільшено з 50 000,00 дол. США на 50 500,00дол. США, змінено строки виконання зобов'язання, узгоджений новий графік погашення зобов'язання, визначений інший порядок повернення суми кредиту. Проте новий кредитний договір був укладений з тими ж самими реквізитами. Також зауважила, що предметом оспорюваного іпотечного договору є майно, що перебуває спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а у зв'язку з наявним записом про обтяження, іпотеку нерухомого майна, право власності її довірителя порушується. Враховуючи, що оспорюваний договір іпотеки має похідний характер від кредитного договору, який фактично не був укладений, так як кредитних коштів ОСОБА_4 не отримувала, на підставі ст. 203, 215 ЦК України, вважає, що іпотечний договір №12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р. є недійсним.

Представник ОСОБА_6, ОСОБА_10, в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання в якому просить долучити до матеріалів справи копію заочного рішення Рівненського міського суду від 13 січня 2016 року у справі №569/5597/15-ц та відмовити за безпідставністю в частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» про солідарне стягнення з ОСОБА_6, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором №12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року.

Суд з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 р.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк надає Позичальник у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти ( далі - Кредит) у сумі 50500, 00 (п'ятдесят тисяч п'ятсот дол.. США 00 центів) дол. США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «Перше житло».

Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової у розмірі 12,3 (дванадцять цілих три десятих) % відсотків річних.

Пунктом 1.4. Кредитного договору передбачено, що банк надає Позичальнику Кредит до 07.08.2028р.

Додатком № 1 до Кредитного договору сторони узгодили графік погашення заборгованості по Кредиту та процентів по ньому.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_4 Кредит у розмірі 50 500 дол. США.

Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим, позивачем заявлено позовну вимогу, сформовану станом на 08 вересня 2014 року. Згідно наданого банком розрахунку,загальна заборгованість становить 48 651, 43 дол. США та 67004, 60 грн., яка складається з:

-заборгованості по тілу кредиту в розмірі 45 248, 75 дол. США, що еквівалентно 580 184,13 грн.;

-заборгованості по сплаті відсотків становить 3402, 68 дол. США, що еквівалентно 43,629,51 грн.

-пені з прострочення плати за кредитом становить 175, 71 дол. США; що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.09.2014 р. становить 2252, 98 грн.

-штрафу за порушення вимог кредитного договору становить 5050, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.09.2014 р. становить 64751, 62.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦП України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має бути виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений Договором або Законом строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, ОСОБА_4 порушені умови Кредитного договору в частині погашення Кредиту та відсотків згідно встановлених термінів, що підтверджується документами, наявними в матеріалах справи.

При визначені суми заборгованості, яка підлягає стягненню, судом враховується наступне:

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі - НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення.

Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет.

У постанові від 24 вересня 2014 року в справі №6-145цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію про те, що в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет), вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Та, як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 10.02.2016 року у справі №6-1680 цс15, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Судом встановлено, що не заперечувалося сторонами, що відповідно до постанови НБУ від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015р. № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «»КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Отже, оскільки позивач вже немає ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, вимога про стягнення заборгованості в доларах США не підлягає до задоволення, а підлягає стягненню сума заборгованості в гривнях, визначена позивачем станом на 08.09.2014 року, з якої сплачений судовий збір.

Згідно з поданого позивачем розрахунку станом на 08.09.2014 року заборгованість ОСОБА_4 становить: за кредитом 580 184,13 грн.; по сплаті відсотків - 43 629,51 грн.; по пені за прострочення сплати кредиту - 2252,98 грн.,

Водночас, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги позивача про стягнення штрафу за порушення вимог кредитного договору в сумі 5050,00 дол. США, що станом на 08.09.2014 згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 64 751,62 грн., у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 4.3.4, позичальник зобов'язаний у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1.-5.3. цього Договору.

Згідно п. 5.2 кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.4 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з п. 5.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. 4.3 за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.3. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок.

В підставах позову позивач покликається, що порушення умов кредитного договору полягали в невиконані ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту та відсотків, в наслідок чого застосовує цивільно-правову відповідальність - і штраф, і пеню.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З приводу застосування вищезазначених норм та неправомірності одночасного стягнення і штрафу, і пені за порушення грошового зобов'язання висловлено Верховним Судом України в правовій позиції в справі № 6-2003цс15 постанова від 21.10.2015 року. Правові висновки ВСУ, в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для застосування в даному випадку.

За встановлених обставин позов ПАТ «КБ «Надра» підлягає частковому задоволенню в частині вимогдо ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що станом на 08.09.2014 року становить: за кредитом 580 184,13 грн.; по сплаті відсотків - 43 629,51 грн.; по пені за прострочення сплати кредиту - 2 252,98 грн.

В частині вимог про стягнення заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра» з ОСОБА_6, як з поручителя за Кредитним договором, слід відмовити з наступних підстав.

В матеріалах справи наявна копія укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 договору поруки № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_6 поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року.

13 січня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалене заочне рішення за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «КБ «Надра», яким вказаний договір поруки №12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6 - визнано недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи, що рішенням Рівненського міського суду від 13 січня 2016 року у справі №569/5597/15-ц договір поруки №12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_6, на який посилається позивач ПАТ КБ «Надра» - визнано недійсним, підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_6, як поручителя - відсутні.

Також не підлягають до задоволення вимоги ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором з ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра» існує договір поруки № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя.

Згідно із ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістомст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.3ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Одним із способів волевиявлення сторін за ч.1 ст.205 ЦК України є укладення правочину в письмовій формі.

Згідно ізст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

Відповідно до ч.3ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти в письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що позивач не підписував договір поруки № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 1.1-32/16 від 04 лютого 2016 року, згідно якого підписи від імені поручителя в особі ОСОБА_2 в графах «Поручитель» в договорі поруки виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_2 на укладення спірного договору поруки, а тому такий договір необхідно визнати недійсним на підставі ст.203,215 ЦК України.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи, що договір поруки №12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2, на який посилається позивач ПАТ КБ «Надра» - є недійсним, підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 як з поручителя - відсутні.

Також судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» існував ще один Кредитний договір,з аналогічним номером та датою, № 12/0808/ 08-13Ж від 08.08.2008 р., проте за умовами цього договору ОСОБА_4 надано позику в розмірі 50 000 дол. США (п'ятдесят тисяч доларів США).

В забезпечення належного виконання зобов'язання по цьому Кредитному договору, в цей же день, 08 серпня 2008 року, між ПАТ «КБ «Надра» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір (далі - Іпотечний договір), за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1765.

Це підтверджується дослідженою в судовому засіданні нотаріальною справою приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарської Н.О. про посвідчення зазначеного договору іпотеки № 12/0808/ 08-13Ж від 08.08.2008 р.

Як встановлено в судовому засіданні сума позики за цим договором ОСОБА_4 отримана не була, так як в той же день між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» був укладений новий кредитний договір на інших умовах, а саме суму грошового зобов'язання було збільшено з 50 000,00 дол. США на 50 500,00 дол. США, змінено строки виконання зобов'язання, узгоджений новий графік погашення зобов'язання, визначений інший порядок повернення суми кредиту. Новий кредитний договір був укладений з тими ж самими реквізитами. Після підписання нового кредитного договору, ОСОБА_4 отримала кредитні кошти в сумі 50500, 00 тис. дол. США. Саме на підставі нового кредитного договору на суму 50 500 дол. США ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_2 зазначив, що був присутній при підписанні кредитного договору № 12/0808/ 08-13Ж від 08.08.2008 р. з сумою позики 50 000, 00 дол. США. Після підписання якого поїхав разом з ОСОБА_4 до нотаріуса для укладання оспорюваного договору іпотеки. Після вчинення необхідних нотаріальних дій, поїхав по своїх справах, а ОСОБА_4 мала повернутись в банк та отримати суму позики за цим кредитним договором. Про укладення нового кредитного договору з сумою позики 50500, 00 дол. США він дізнався коли отримав позовну заяву про стягнення з нього, як з поручителя, заборгованості за цим договором. В той самий час йому стало відомо й про те, що ОСОБА_4 не отримувала коштів за кредитним договором № 12/0808/ 08-13Ж від 08.08.2008 р. з сумою позики 50 000, 00 дол. США.

Свідок ОСОБА_6 показала, що її дочка ОСОБА_4 оформляла у 2008 році кредит в банку «Надра». Попросила її під'їхати до приміщення банку з документами та завіреними копіями, що вона і зробила. Дала необхідні документи та поїхала додому. Більше вона до банку не їздила.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч.2ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

За змістом ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1046ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено законом і не випливає з суті кредитного договору, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на вищевказане, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти.

Під час розгляду справи стороною позивача-відповідача на спростування твердження відповідача-позивача та досліджених по справі доказів не надано належних та допустимих доказів щодо видачі та фактичного одержання ОСОБА_4 грошових коштів по підписаному кредитному договору з сумою позики 50 000, 00 дол.США.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_4 на виконання підписаного кредитного договору не отримала кредитних коштів, стороною позивача-відповідача не надано інших доказів, які б спростовували вищезазначений висновок, відсутність факту передання грошових коштів на умовах підписаного кредитного договору свідчить про його не укладання.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 3 Закону України « Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України « Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Частиною другою статті 18 Закону України « Про іпотеку» передбачено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно із ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи вимоги вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку про недійсність договору іпотеки № 12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року, так як він укладений на забезпечення виконання не укладеного кредитного договору, зобов'язання по якому не виконане та не може бути виконане у майбутньому, а отже і відсутня можливість настання реальних правових наслідків обумовлених договором.

З огляду на те, що іпотечний договір № 12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1765, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. є недійсним, позовні вимоги в частині проведення державної реєстрації припинення іпотеки (реєстраційний номер 7710922 ) та припинення обтяження (реєстраційний номер 7710040) на нерухоме майно, а саме: квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, зареєстровані на підставі цього договору, слід задовольнити в повному.

Суд не приймає до уваги клопотання представника ПАТ КБ «Надра» про застосування строків позовної давності до позовних заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України,на підставі ст. ст. 541 , ч.1 ст.216 , ч.2ст.640, ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1046 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом в розмірі 580 184,13 грн. (п'ятсот вісімдесят тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 13 коп., заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 43 629,51 грн. (сорок три тисячі шістсот двадцять дев'ять) гривень 51 коп. , пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 2 252,98 грн. (дві тисячі двісті п'ятдесят дві) гривні 98 коп.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки - задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № 12/0808/08-13Ж від 8 серпня 2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2.

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання іпотечного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним Іпотечний договір № 12/0808/08-13Ж від 08 серпня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1765.

Визначити спосіб та порядок виконання рішення шляхом проведення державної реєстрації припинення іпотеки (реєстраційний номер 7710922 ) та припинення обтяження (реєстраційний номер 7710040) на нерухоме майно, а саме: квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2, зареєстровані на підставі Іпотечного договору №12/0808/08-13Ж від 08.08.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1765, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» понесені судові витрати в сумі 3 654,00 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 470,20 (чотириста сімдесят) гривень 20 коп. та 900,48 (дев'ятсот) гривень 48 коп. витрат понесених за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 226,60 (двісті двадцять шість) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду Н.М.Діонісьєва