н/п 2-з/490/184/2017
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 грудня 2017 р. Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування та купівлі-продажу недійсним та поділ майна подружжя.

Позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв.№18 в буд.№30 по вул.Потьомкінська в м.Миколаєві та нежитлові приміщення стоматологічного кабінету №30/1 за адресою: м.Миколаєв по вул.Потьомкінська.

З подачею позову до суду позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з заявою про забезпечення позову. В задоволенні заяві від 30.11.201р. про забезпечення позову судом було відмовлено, через відсутність доказів щодо вчинення відповідачем дій направлених на унеможливлення реального виконання судового рішення.

З часу подачі позову відповідачем було відчужено квартиру, що є предметом позовних вимог, зокрема відповідач уклав договір купівлі-продажу спірного майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно абз.2 п.7 ППВСУ "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Відповідно до абз.1 п.4 тієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в наступному утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач вчиняє дії щодо утруднення виконання рішення суду, а за такого заяву позивача слід задоволити та накласти арешт на обэкти спірного майна.

Керуючись ст.151,152,153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Вжити заходи по забезпеченню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування та купівлі-продажу недійсним та поділ майна подружжя для усунення можливості відчужити нерухомого майна до вирішення спору по суті.

Вжити заходи забезпечення позову, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Вжити заходи забезпечення позову, накласти арешт на нежитлові приміщення стоматологічного кабінету за адресою: м.Миколаєв по вул.Потьомкінська №30/1.

Заборонити укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати в Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя