Справа № 310/7677/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

при секретарі Шевченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту подружжя недійсним,

В С Т А Н О В И В:

01.11.2017 р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 15.12.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, завірений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний № 1148, скасувавши в Спадковому реєстрі реєстраційний запис № 46041657.

В позові зазначила, що 26.04.2017 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. Вказане нерухоме майно належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.02.2002 року, яке було видане сімї в складі 4-х чоловік в порядку приватизації державного житлового фонду. Співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_2 (відповідач) 1/4 частина, ОСОБА_5 (син померлого) 1/4 частина та позивач 1/4 частина. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 27.10.2017 року № 321/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність заповіту подружжя, складеного ОСОБА_3 та ОСОБА_2 15.12.2008 року за реєстр. № 1148. Вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки 1/2 частина квартири не є спільною сумісною власністю подружжя, так як кожному належить 1/4 частка квартири на праві приватної власності.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала (а.с. 30).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та наявності підстав для його задоволення.

Так, 26.04.2017 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_2. Співвласниками квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 (а.с. 9).

Згідно копії заповіту від 15.12.2008 року № 1148 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 призначили спадкоємцями свого майна, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2: 1/4 частини ОСОБА_7, 1/8 частини ОСОБА_8, 1/8 частини ОСОБА_9 (а.с. 11).

Позивач є дочкою померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про шлюб (а.с.6,7).

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, вбачається, що до нотаріальної контори із заявами звернулись: ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_2 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1, ОСОБА_9 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_5 із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 42-45).

Постановою приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 27.10.2017 року № 321/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 через наявність вищевказаного заповіту (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Як вбачається з аналізу окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 10.01.2017 р., правочин, вчинений під впливом помилки, належить до оспорюваних. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Істотність помилки встановлює суд. Керуючись ст.ст.10, 11, 58-60, 61, 62, 64, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 229 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 15.12.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, завірений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний № 1148, скасувавши в Спадковому реєстрі реєстраційний запис № 46041657.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення суду - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_10