Справа №751/1710/17
Провадження №2/751/721/17
Рішення

Іменем України

21 грудня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

при секретарі Чвірова О. О.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,-

Встановив :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 9/10 частин будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою м. Чернігів, вул. Московська, 51 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 від 06.03.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотарального округу ОСОБА_7 та просить визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/10 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами від 06.03.2017, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Позов обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2012 реєстроваий № 585 належить житловий будинок по вул. Московська, 51 в м. Чернігові. При укладенні договору приватний нотаріус розяснив їй, що вона в будь-який час має право зареєструвати право власності на будинок. Вказаний будинок вона придбала у своєї сестри ОСОБА_3, тимчасово дозволивши їй проживати разом з сином в належному їй будинку. Останнім часом сестра стала зловживати спиртними напоями. 10.03.2017 їй стало відомо, що згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2011 її сестра ОСОБА_3 продала належний їй спірний будинок відповідачу ОСОБА_4, про що було оформлено 2 договори купівлі-продажу, які вона оспорює. Посилаючись на ст.ст. 25, 216 ЦК України, вказує на те, що оспорювати правочин закон наділяє не лише сторону правочину, але й інших, заінтересованих осіб, що не є сторонами правочину. Оскільки оскаржуваними договорами від 06.03.2017 були порушені її права та законні інтереси. Договір було укладено під впливом обману зі сторони ОСОБА_3, яка приховала, що даний будинок на праві власності їй не належить.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач пояснила, що в 2012 році купила у своєї сестри ОСОБА_3 будинок. При укладенні договору купівлі-проаджу, нотаріус ОСОБА_10 повідомив їм, що зареєструвати право власності вона може у будь-який момент. Коли вона прийшла до БТІ в той момент була реорганізація і вона знову звернулась до нотаріуса, який сказав прийти через 3 місяці. Потім вона забула про те, що право власності потрібно зареєструвати. В будинку № 51 по вул.. Московській продовжувала проживати сестра з її сином. 10.03.2017 їй зателефонувала сусідка та сказала, що сестри не видно, а по подвірю будинку ходять чужі люди. Коли вона приїхала, то її зустріла відповідач ОСОБА_4, яка повідомила, що вона придбала будинок у ОСОБА_3.

Представник позивача вказав, що договори купівлі-продажу від 06.03.2017 вчинені під впливом обману з боку ОСОБА_3 Посилаючись на ст..ст. 203, 215, 230 ЦК України просив скасувати зазначені договори.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що у 2012 році її сестра ОСОБА_1М купила у неї будинок. Всі гроші вона витратила на лікування сину. Вони з сином продовжували проживати у спірному будинку. Одного дня підїхали чоловік і жінка та запропонували продати хату. Вона їм повідомила, що будинок належить не їй, правовстановлюючих документів у неї на будинок немає. Вони її чимось напоїли, у зв"язку з чим погано пам"ятає події. Допомогли їй зробили паспорт. Як отримувала дублікат свідоцтва про право на спадщину не памятає. 2 тижні вони проживали в готелі під Черніговом. При укладенні договорів вона була у нотаріуса, проте грошей не отримувала, їх забрав чоловік.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позов не визнали. В поясненнях посилались на відзив на позовну заяву, вказуючи, що позов є безпідставним, оскільки позивач не здійснила державну реєстрацію права власності, а тому не може вважатись власником спірного будинку. На момент укладення договорів купівлі-продажу від 06.03.2017 будинку по вул. Московська, 51 в м. Чернігові власником будинку була саме ОСОБА_3, а тому вказані договори є правомірними. ОСОБА_4 зазначила, що вона ретельно перевіряла документи на будинок, декілька разів у ОСОБА_3 питала, чи не має проблем з будинком і остання завірила, що все добре.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що він є юристом агенції з продажу нерухомості. До агенції звернулась жінка ОСОБА_12 та повідомила, що вони мають намір продати будинок. Пізніше ОСОБА_12 прийшла з ОСОБА_3, однак в останньої не було правовстановлюючих документів на будинок. Вони через БТІ перевірили, що ОСОБА_3 дійсно була власником будинку, що виставлявся на продаж. У ОСОБА_3 також не було паспорту. Відсутність документів ОСОБА_3 пояснювала їх втратою чи викраденням. Через деякий час їм зателефонували та повідомили, що паспорт власника готовий. Почали збирати інші документи. Будинок виставили на продаж. ОСОБА_4 звернулась до ріелтору їх фірми та їй запропонували купити будинок ОСОБА_3 ОСОБА_4І оглянула будинок. В присутності ОСОБА_4І та ОСОБА_3 домовились про завдаток, який потім залишився на зберіганні в агенції, оскільки документи не були ще готовими. ОСОБА_3 ніколи не казала про наявність іншої власниці, а також того факту, що будинок було комусь продано раніше. Казала, що має намір купити обєкт нерухомості в пригороді. При оформленні договорів купівлі-продажу були присутніми: він, ріелтор, яка підбирала обєкт для ОСОБА_4, ОСОБА_12, продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_4. Передача грошей була у одного нотаріуса, здається, у ОСОБА_7. ОСОБА_4 дістала гроші в валюті 7000 доларів, поклала на стіл. Гроші перерахували, перевірили та передали на руки продавцю. Пояснює укладення двох договір на будинок бажанням сторін, оскільки ОСОБА_4 мала намір частину будинку оформити на сина.

Допитана як свідок ОСОБА_4І пояснила, що проживала в однокімнатній квартирі та звернулась до агенції з нерухомості «Практик», працівники якої знайшли для неї обєкт в районі "Подусівка". Будинок був у поганому стані, однак його ціна та місце розташування її влаштували. При ОСОБА_8 домовились про завдаток, тоді ж вона побачила її вперше. Документи на будинок в той час були на стадії відновлення. Валя не разу не сказала про сестру, казала, що вона одна власниця будинку. При огляді будинку, ніхто з сусідів до них не підходив. Будинок спочатку хотіла оформити на себе і на сина, однак оформила тільки на себе, тому і вийшло 2 договори. Спочатку оформляли у нотаріуса ОСОБА_7, потім у ОСОБА_6. Гроші віддали особисто ОСОБА_8. В сумі з завдатком вона купила будинок за 8000 доларів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка з будинком ОСОБА_8 знаходиться по сусідству з її господарством. В будинку проживала ОСОБА_3 разом з сином. Одного дня вона побачила, що до ділянці ОСОБА_3 щось хтось палив. Через декілька днів вона знову побачила вогнище та відповідачку ОСОБА_4. Інша сусідка сказала їй, що ОСОБА_3 продала будинок. Вона подзвонила до ОСОБА_1 та запитала, чи продали вони хату та де тепер живе ОСОБА_3. З ОСОБА_14 вона зустрічалась нечасто. Вона приходила до сестри ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позову.

Судом встановлено, що 06.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було укладено два договори купівлі-продажу житлового будинку № 51 по вул. Московська в м. Чернігові, а саме: договір купівлі-продажу від 06.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстраційний № 1544, відповідно до якого ОСОБА_3 передала у власність покупця ОСОБА_4 1/10 частини житлового будинку № 51 по вул. Московська в м. Чернігові ( а.с. 6-7), а також договір купівлі-продажу від 06.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 931,відповідно до якого ОСОБА_3 передала у власність покупця ОСОБА_4 9/10 частин будинку № 51 по вул.. Московська в м. Чернігові ( а.с. 8-9). Вказаними договорами купівлі-продажу було встановлено, що житловий будинок належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2011, реєстровий № 3-2348.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В той же час, відповідно до договору купівлі продажу від 17.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 реєстровий № 585, ОСОБА_3 передала у власність покупця ОСОБА_1 будинок № 51 по вул. Московська в м. Чернігові.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 82281823 від 14.03.2017, право власності на житловий будинок № 51 по вул. Московська в м. Чернігові зареєстровано06.03.2017 за ОСОБА_4, попередній власник - ОСОБА_3 (а.с. 16-17).

Таким чином, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно дані про реєстрацію права власності ОСОБА_1, на будинок № 51 по вул.. Московська в м. Чернігові, відсутні.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 182ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 210ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, згідно ст. 210, 640 ЦК України не є вчиненим правочин у разі не здійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

На момент укладення договору купівлі-продажу від 17.05.2012 діяло «Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 7/5 від 07.02.2002 (далі Положення).

Відповідно до Положення (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу від 17.05.2012) державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1.3. Положення (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу від 17.05.2012)державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ.

Відповідно до п. 1.3. Положення обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно, зокрема на житлові будинки.

З аналізу зазначений правових норм та обставин по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не набула право власності на будинок № 51 по вул. Московська в м. Чернігові, оскільки не здійснила державну реєстрацію права власності на спірний будинок.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 фактично спірний будинок у володіння та користування не прийняла, оскільки ОСОБА_3 продовжувала в ньому проживати разом з своїм сином, та бути там зареєстрованою.

Представник позивача, оспарюючи договори купівлі-продажу від 06.03.2017 вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 ввела ОСОБА_4 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, приховавши, що житловий будинок № 51 по вул. Московська в м. Чернігові вже був проданий ОСОБА_1 у 2012 році.

За заявою ОСОБА_1 стосовно шахрайських дій сестри ОСОБА_3 було внесено відомості в ЄРДР, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0002178 ( а.с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином за змістом зазначеної норми закону обман має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину другою стороною, або якщо вона замовчує їх існування. Такий позов може бути задоволено, лише на вимогу сторони, яка вчинила правочин під впливом обману.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_15 не є стороною договорів купівлі-продажу від 06.03.2017, а тому не може їх оспарювати з підстав вчинення їх під впливом обману.

На підставі викладеного суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.ст. 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 22.12.2017.

Суддя І. В. Цибенко