Дата документу 12.12.2017
Справа № 334/6911/17
Провадження № 2-о/334/209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту спільного проживання разом із своїм чоловіком ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_6., на час його смерті.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_6. помер її чоловік ОСОБА_2 м. Донецьку. Факт смерті чоловіка встановлений рішенням суду, за наслідками якого нею було отримане свідоцтво про смерть чоловіка встановленого законом зразка. Вона має право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 50%. Однак вона і її чоловік як тимчасово переміщені особи зареєстровані у АДРЕСА_3. Чоловік помер, коли знаходився за місцем постійної реєстрації у м. Донецьку. Заявниця також перебувала спільно з чоловіком та здійснювала догляд за ним до дня його смерті та поховала його у м. Донецьку. Просила суд встановити факт, що вона і її чоловік спільно мешкали однією сім'єю на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_6., оскільки встановлення даного факту має значення для переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, вказаний факт іншим чином документально підтвердити неможливо.

В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги, обґрунтувавши їх вказаними в заяві обставинами, та просила суд встановити зазначений факт. Додатково пояснила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 19.10.1984 року, мешкали весь час спільно у АДРЕСА_1, а з грудня 2014 року у м. Запоріжжі як тимчасово переміщені особи. При цьому періодично навідувалися до свого житла у м. Донецьку. Чоловік раптово захворів та помер, знаходячись у м. Донецьку за місцем їхнього постійного проживання, вона знаходилась разом з ним до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6.

Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, ч.1,2 ст.256 ЦПК України, суд вправі встановити юридичний факт, якщо від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, факт спільного проживання та факт перебування на утриманні.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 19.10.1984 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1, виданим Кіровським відділом ЗАГС м. Донецька.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 08.09.2017р. Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області серія НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6. у м. Донецьку.

Згідно з копією паспорта ОСОБА_2, за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 09.06.1977р.

За відомостями паспорту ОСОБА_1, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 27.05.1988р. по теперішній час.

Заявниця має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованої органом соціального захисту населення за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою від 10.12.2014р. НОМЕР_3. Її чоловік ОСОБА_2 також за життя мав статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованої органом соціального захисту населення за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою від 22.12.2014р. НОМЕР_4.

Факт постійного спільного проживання заявниці з її чоловіком з часу укладення шлюбу і до смерті чоловіка підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в суді пояснили, що їхня сестра ОСОБА_1 перебувала у тривалому шлюбі з ОСОБА_2 до дня його смерті, вони мешкали родиною в м. Донецьку до грудня 2014 року. Після початку АТО сестра та її чоловік переїхали до м. Запоріжжя і стали мешкати за адресою АДРЕСА_2. Сестра з чоловіком переоформили пенсію і стали отримувати її в м. Запоріжжі. Сестра мала мінімальну пенсію, пенсія у її чоловіка була вищою. Пенсія чоловіка була основним джерелом доходу їх родини. Влітку 2017 року сестра з чоловіком поїхали до м. Донецька, де у них залишилась квартира та родичі, там чоловік раптово помер, його поховали в м. Донецьку.

Таким чином встановлено, що заявниця та її чоловік тривалий час були зареєстровані та мешкали за однією адресою у м. Донецьку, з грудня 2014 року у зв'язку з проведенням АТО фактично мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2, вели спільне господарство, мали спільний організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного. Ці дії носили постійний та систематичний характер. Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Встановити вказаний факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку відсутній.

Заявник має на меті звернутися до управління пенсійного фонду для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, на додаток до заяви про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника подається, серед інших документів, довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником. Таким чином, заявник не може здійснити дії щодо звернення до органу пенсійного фонду для реалізації свого право на оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, оскільки не має довідки про склад сім'ї годувальника, яка має бути видана одночасно за місцем мешкання та органом, діяльність якого перебуває у відповідності до законодавства України.

Оскільки встановлення факту спільного проживання однією сім'єю заявника та її чоловіка пов'язане з реалізацією нею права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України, суд дійшов висновку, що вимога заявниці підлягає задоволенню, оскільки факт постійного спільного проживання заявниці і її чоловіка з 1984 року і по день його смерті знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, інша можливість встановити цей факт у заявниці відсутня.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 212, 213-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з чоловіком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м. Донецьку, з 19.10.1984 року по день його смерті.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Турбіна Т. Ф.