Справа №464/3723/17
пр.№ 4-с/464/182/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівські області,

в с т а н о в и в :

Заявник (стягувач) ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернувся до суду зі скаргою на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівські області. Скаргу мотивовано тим, що постановою державного виконавця від 24.12.2014 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова за заявою ПАТ «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ (№1319/10536/2012). В подальшому, 24.12.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте, постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише у травні 2017 року з відповіді на відповідний запит. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у боржників відсутнє майно. Проте, акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржників у матеріалах виконавчого провадження відсутній, опис майна боржників не здійснювався, не вжито додаткових заходів щодо забезпечення доступу до житлового приміщення останніх, не ініційовано питання про обмеження боржників у праві виїзду за межі України. Таким чином, заявник вважає бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та дії щодо винесення такої постанови неправомірними, у звязку з чим вказану постанову необхідно скасувати та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Представник заявника ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не зявився, при зверненні зі скаргою до суду просив розглядати таку у відсутності представника.

Представник Сихівського ВДВС м.Львів в судове засідання не прибув, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що 24.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на той час. Вважає, що подання скарги спрямовано на поновлення пропущеного стягувачем терміну повторного предявлення виконавчого документу (1 рік станом на момент повернення виконавчого провадження), оскільки у звязку із прийняттям Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 збільшено строк предявлення до трьох років. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки в матеріалах справи, боржники ОСОБА_2, ОСОБА_1 не прибули, згідно відмітки на конверті - померли.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів перебувало виконавче провадження №39938389, відкрите 25.09.2013 з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова №1319/10536/2012 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ, та 24.12.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.).

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця представник стягувача ПАТ «Львівгаз», покликаючись на процесуальні порушення, допущені державним виконавцем, свої доводи щодо незгоди із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу фактично зводить до того, що державним виконавцем не проведено усіх необхідних дій з приводу виявлення майна у боржників та не надіслання відповідної постанови стягувачу.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), чинного на момент вчинення оскаржуваних дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало відсутність у боржників майна.

У статтях 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що державним виконавцем в ході виконання виконавчого листа №1319/10536/2012 не було вжито всіх можливих заходів для зясування перебування майна у боржників, а тому повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачеві було передчасним, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладене, відсутність переконливих доказів про вжиття достатніх заходів, спрямованих на виконання судового рішення, державний виконавець прийшов до висновку про відсутність майна у боржників передчасно.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії неправомірними та зобов'язує державного виконавця (іншу посадову особу)державної виконавчої служби задовольнити вимогу скаржника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обовязків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відтак, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки у суду є достатні підстави вважати, що така постанова винесена передчасно, чим порушено права заявника (стягувача) на одержання від боржників стягнутих з них судовим рішенням коштів.

Також є неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа, оскільки жодних доказів скерування такої постанови заявнику представником Сихівського ВДВС м. Львів не надано, натомість, як вбачається зі скарги, ПАТ «Львівгаз» про винесення оскаржуваної постанови довідалося лише з відповіді Сихівського ВДВС м. Львів, отриманої стягувачем 18.05.2017 на відповідний запит, які містяться в матеріалах скарги.

Разом з тим, що стосується вимоги заявника про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, суд вважає, що у цій частині необхідно відмовити з огляду на наступне.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання. Аналогічне положення було передбачено ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент винесення оскаржуваної постанови.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Таким чином, заявлена вимога про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження задоволенню не підлягає, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України,

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівські області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів щодо винесення постанови від 24.12.2014 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №39938389.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 у виконавчому провадженні №39938389.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів щодо не направлення Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2014 у виконавчому провадженні №39938389.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Ю.Горбань