Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/153/17 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 41 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року,

встановила:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, який в подальшому уточнив та просив визнати такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію, поширенні відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року недостовірні відомості про те, що він працюючи на посаді голови ВАТ «Вишевичі Агротехніка» вчиняв злочини. У зв'язку з цим просив стягнути на його користь із відповідача заподіяну моральну шкоду у сумі 5000 гривень, вирішити питання відшкодування судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 1988 року і до серпня 2009 року працював керівником ВАТ «Вишевичі Агротехніка». З 2008 року будучи членом виконавчого комітету Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області постійно піднімав питання щодо несправедливої сплати податків за оренду землі окремими підприємствами, підприємцями, та вважав, що перевага надається одним суб'єктам господарювання перед іншими. У зв'язку з чим у нього з головою об'єднаної територіальної громади ОСОБА_3 склалися неприязні відносини.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 року на території ПАТ «Вишевичі Агротехніка» ОСОБА_3 публічно звинуватив його у вчиненні ряду злочинів, зокрема в розкраданні майна та погрожував помістити у в'язницю. Зазначає, що поширена інформація не відповідає дійсності, сприймається жителями села як правдива, що негативно позначилось на його здоров'ї. У зв'язку з цим йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, переживаннях, порушеннях нормального ритму життя через неможливість спілкування із близькими, рідними, колегами по колишній роботі, необхідності виправдовуватися через сказане відповідачем. Враховуючи наведене, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано інформацію, що була поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_2, працюючи на посаді голови ВАТ «Вишевичі Агротехніка» вчиняв злочини такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 810 грн. 00 коп. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вказані в акті від ІНФОРМАЦІЯ_1 обставини не відповідають дійсності, надумані та не містять у собі інформацію, що порочить честь, гідність, ділову репутацію. Крім того, зазначає, що даний акт дописувався та переписувався позивачем без присутності свідків та був підписаний останніми без ознайомлення з його текстом. Вказує, що інформація не була викладена у засобах масової інформації, а лише видумана самим позивачем. При вирішенні спору судом першої інстанції не враховано положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» де передбачено, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Таким чином, вважає, що відповідачем у даній справі є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що він працює сільським головою та розгляд справи може вплинути на його права та обов'язки, тому може бути залучений до участі у справі в порядку передбаченому статтею 36 ЦПК України. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції у відповідності до ст. 88 ЦПК України непропорційно стягнуто судові витрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 ст.10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року на території ПАТ «Вишевичі Агротехніка», що в с. Вишевичі Радомишльського району Житомирської області ОСОБА_3 публічно звинуватив ОСОБА_2 у вчиненні ряду злочинів, зокрема у розкраданні майна та погрожував помістити у в'язницю.

Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із ч.1 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», для вирішення даного спору та прийняття правильного рішення необхідно встановити наступне: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Пунктом 18 вказаної постанови Пленуму ВСУ визначено, що саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

У п.19 наведеної вище постанови Пленуму ВСУ судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Розрізняючи факти та оціночні судження слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував наведені норми закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що поширена ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року на території підприємства «Вишевичі Агротехніка» інформація про вчинення позивачем злочинів, а саме розкрадання майна підприємства, є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки відповідач не надав суду доказів щодо достовірності поширеної ним інформації про позивача. Наявні у матеріалах справи заяви ОСОБА_3 від 13.05.2017 до органів поліції про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності (а.с.126-142), не підтверджують факт вчинення останнім будь-яких злочинів. Інформація щодо результатів цих заяв правоохоронними органами та відповідні вироки суду відсутні.

Згідно довідки управління інформаційно-аналітичного забезпечення, за обліками МВС громадянин ОСОБА_2 станом на 20 лютого 2015 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.65).

При цьому суд правильно вважав, що дана інформація не є оціночним судженням, а є твердженням про конкретні факти, які звинувачують позивача у незаконній діяльності та протиправній поведінці. Зазначена недостовірна інформація, поширена ОСОБА_3 про ОСОБА_2 порушує право на повагу до його честі та ділової репутації, оскільки поставила під сумнів дотримання позивачем моральних та правових норм, створила враження вчинення ним неправомірних дій, спрямованих на порушення закону та інтересів підприємства.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції із врахуванням приписів ст.ст.16, 23, 280 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації спричинена моральна шкода, яку суд із врахуванням всіх обставин справи визначив у 500 грн. Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Посилання ОСОБА_3 щодо невідповідності змісту акта від ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного позивачем, його ж позовній заяві, що на думку апелянта підтверджує безпідставність позову ОСОБА_2, є непереконливими, оскільки вказаний акт не прийнятий судом як доказ і він не є обґрунтуванням судового рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що поширена інформація відносно ОСОБА_2 є за своєю суттю оціночним судженням. Так, висловлена ОСОБА_3 інформація про розкрадання ОСОБА_2 майна підприємства та доведення останнім підприємства до банкрутства не є оціночним судженням, оскільки містить фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності.

Оскільки матеріали справи не містять доказів поширення ОСОБА_3 вищевказаної недостовірної інформації саме під час виконання ним посадових обов'язків сільського голови, тому його посилання на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону та неправильне визначення відповідача у справі, є необґрунтованими.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неправильного стягнення судових витрат із відповідача. Встановлено, що судом при ухваленні рішення у відповідності до положень статті 88 ЦПК України присуджені позивачеві судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відтак, у відповідності до положень частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: