П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 листопада 2017 року, справа №569/5797/17,суддя І інстанції - Ковальов І.М., ухвалено в 15год.15хв. в м.Рівне,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Рівненський міський суд з позовом до РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути з РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 3 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року включно в розмірі 44 022,24 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 7 листопада 2017 року стягнуто з РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 3 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року включно в розмірі 44022,24 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" покликається на його незаконність та необгрунтованість в зв'язку неповним з'ясуванням судом обставин, на які сторони посилаються, як па підставу своїх вимог та заперечень, порушенням нормам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що підприємство жодним чином не ухилялось від виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 7 грудня 2016 року та виконало його в повному обсязі.

Судом при вирішенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час порушення термінів виплати заробітної плати при звільненні не взято до уваги, що відповідача було звільнено з підприємства за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін та в день звільнення було проведено виплату всіх сум, які підприємство заборгувало відповідачу.

Крім того, при звільненні відповідач не заявляв жодних вимог щодо наявної заборгованості підприємства.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 7 квітня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу Гощанського району абонентної служби РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін.

Рішенням Рівненського міського суду від 2 серпня 2016 року по цивільній справі №569/7627/ 16-ц позовом ОСОБА_1 до РОВКП "Рівнеоблводоканал" про стягнення індексації заробітної плати, компенсації частини заробітку за час порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки при звільненні задоволено частково. Стягнуто з РОВКП "Рівнеоблводоканал" на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації заробітної плати в сумі 1856,24 грн., заборгованість втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 2965,66 грн., середній заробіток за час порушення термінів її виплати при звільненні без врахування обов'язкових платежів в сумі 21805,92 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 7 грудня 2016 року вказане рішення змінено та зменшено розмір середнього заробітку за час порушення термінів виплати зарплати при звільненні, без врахування обов'язкових платежів з 21805,992 грн. до 2000 грн. В решті рішення залишено без змін.

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до РОВКП "Рівнеоблводоканал" із заявою, в якій просив погасити заборгованість перед ним у розмірах, визначених рішенням Рівненського міського суду від 2 серпня 2016 року, з урахуванням рішення Апеляційного суду Рівненської області від 7 грудня 2016 року; сплатити йому середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 2 серпня 2016 року по момент фактичного розрахунку; належні кошти перерахувати на банківський рахунок.

На вказану заяву відповідачем було надано письмову відповідь від 28 грудня 2016 року за вих.№4068, якою повідомлено позивача, що завершальною стадією судового провадження і примусового виконання рішень судових органів є виконавче провадження. Єдиним органом, який наділений правом вимагати виконання того чи іншого судового рішення є державна виконавча служба України в особі її структурних підрозділів.

27 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення і 13 березня 2017 року РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" провів оплату на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 6821,9 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1352.

Згідно із ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснюється у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня, після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Ухвалюючи рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вірно виходив із того, що з вини відповідача позивачу не виплачена належна останньому сума зарплати у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, а тому наявні правові підстави для застосування норм ст. 117 КЗпП України.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 44022,24 грн. визначений судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Сторони розмір стягнутої судом першої інстанції суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не оспорюють та не оскаржують.

Покликання РОВКП "Рівнеоблводоканал" на, те що підприємство не ухилялось від виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 не виплачених сум при звільненні та виконало його в повному обсязі не звільняють відповідача від обов'язку виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про виплату позивачу в день звільнення всіх сум, які підприємство йому заборгувало, спростовуються матеріалами справи, зокрема, рішенням Рівненського міського суду від 2 серпня 2016 року.

Також, безпідставними є доводи відповідача про те, що при звільненні відповідач не заявляв жодних вимог щодо наявної заборгованості підприємства, оскільки обов'язок виплатити в день звільнення працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, лежить на роботодавці.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 381,382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 7 листопада 2017 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Гордійчук С.О.