Справа № 578/780/17
провадження № 2/578/332/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06 грудня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.
секретаря судового засідання Авраменко О.Є.
з викликом свідка ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля цивільну справу позовного провадження
за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області
про позбавлення батьківських прав, -
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_4батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що сторони у справі з 2010 по 2014 роки перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням суду. У шлюбі у 2010 році у подружжя народився син ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується з дитиною, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, ухиляється від сплати аліментів на дитину та матеріально її не забезпечує, фактично дитина залишилась без батьківської турботи. У такий спосіб відповідач діє всупереч інтересам їхнього малолітнього сина. В зв'язку з ситуацією, яка склалася, вона зверталась з відповідною заявою до комісії з питань захисту прав дитини та до органу опіки та піклування, і отримала висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення останього від виховання дитини з його винної поведінки, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав.
Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує і не заперечує проти ухвалення заочного рішення / ас 48/.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 ЦПК України /ас 34-35,47/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.
Представник третьої особи згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову / ас 48/.
Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197,224 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/.
Допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_1 суду підтвердила, що відповідач самоусунувся від виховання сина ОСОБА_5.
Суд, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що сторони у справі з 30 червня 2010 року по 07 серпня 2014 року перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням суду / копії ас 8-9/.
Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації, рішення № 6/2від 30.06.2017 / ас 14/.
Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови).
Згідно з висновком № 1359/02-21 від 03 липня 2017 року Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування, відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає інтересам дитини / ас 15/.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин врегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 СК України.
В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України "Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
Згідно із статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України /далі - СК України/ батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1,2,4 статті 155 СК України).
У відповідних положеннях Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зокрема, у статті 3 зазначено, що В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України.
Отже, суд знаходить зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як матері від виховання дитини та її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК України.
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки даний висновок базується на ретельному з'ясуванні обставин справи і відповідає інтересам дитини.
У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано.
Вказані докази в їх сукупності та взаємозв'язку є належними, допустимими та достатніми.
Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином своїх батьківських обов'язків.
Враховуючи наведене, суд знаходить, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав з підстав, визначених п. 2 частини першої статті 164 СК України, є обґрунтованою і підлягаючою до задоволення.
Згідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
У матеріалах справи наявне рішення суду від 07.08.2014, що набрало законної сили, яким вирішено питання про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /копія ас 8-9/, тому відсутні підстави для повторного вирішення питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.
Згідно з частиною п'ятою статті 164 СК України після набрання рішення законної сили його копію необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
У порядку статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 42, 58 - 61, 79, 88,158,169, 197, 209, 214 - 215, 218, 224-226,294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Харциськ Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Харциськ Донецької області.
Надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 640 /шістсот сорок/ гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Краснопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя А.І.Косар