Провадження № 2/369/4213/17
01.12.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
за участю секретаря Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Моторного(транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування, -
В жовтні 2017 р. позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 31 липня 2014 року, близько 12 години 00 хвилин, на 44 км автодороги Київ-Чернігів, в напрямку м. Києва на території Броварського району Київської області з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.
На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року.
З результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК Провідна», згідно полісу № АС/4669321, строк дії якого з 24 листопада 2013 року по 23 листопада 2014 року.
При цьому ліміт відповідальності страховика становить 50 000 грн. 00 коп., а за послуги експерта було сплачено 300 грн.00 коп.
Таким чином, розмір регламентованої виплати склав 50 300 грн. 00 коп.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, 10 грудня 2015 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ).
В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 31 липня 2014 року, близько 12 години 00 хвилин, на 44 км автодороги Київ-Чернігів, в напрямку м. Києва на території Броварського району Київської області з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.
На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року.
З результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК Провідна», згідно полісу № АС/4669321, строк дії якого з 24 листопада 2013 року по 23 листопада 2014 року.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, 10 грудня 2015 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ).
Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За правилами ст.ст. 990, 1194 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акту (аварійного комісара). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком, або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 ЦК України, п.38.2.1 ст.38 Закону, встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Враховуючи наведене, заявлені до ОСОБА_1 позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, виплачене позивачем на користь потерпілій особі страхове відшкодування підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, відповідно понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 600,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 88 ЦПК України.
На підставі наведеного, керуючись п.38.2.1 ст.38, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 990, 1187,1191, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання ним копії заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов