АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1301/17 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

27.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2010 року

Вимоги аргументовано тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.01.2017 року, яке набрало законної сили, визнано припиненою поруку за договором поруки від 01.08.2008 року. Вказує, що саме цю обставину вважає такою, що не могла бути їй відома під час розгляду справи, входить до предмету доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які брали участь у справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.09.2017 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено, оскільки пропущено встановлений трирічний строк для подання заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.01.2017 року, яке набрало законної сили, визнано такою, що припинена, порука за договором поруки від 01.08.2008 року.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи вказане, відсутність доказів поважності причин через які учасники цивільного процесу не можуть прибути в судове засідання, обов'язок суду розглянути скаргу на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів, колегія суддів не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи і вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належно повідомлених учасників процесу.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що пропущено встановлений трирічний строк для подання заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновок суду достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2010 року по справі № 2-1805/10 року за позовом ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2, ОСОБА_1, стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - 1481314,18 грн., що еквівалентно 187200,44 доларів США.

Вказане рішення набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 16.08.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» передбачено, що встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Відмовляючи ОСОБА_1 відкритті провадження за її заявою від 27.09.2017 року про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції від 06.10.2010 року, яке набрало законної сили 16.08.2011 року, суд обґрунтовано виходив із того, що вказана заява подана більш ніж через три роки після набрання судовим рішенням законної сили, а тому в силу положень ст. 362 ЦПК України, зазначене рішення не може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Такі висновки суду відповідають нормам процесуального закону.

Доводи ОСОБА_1 у апеляційній скарзі стосовно того, що строк на подання заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами необхідно відраховувати з дати ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2017 року, яким припинена порука за договором поруки від 01.08.2008 року, не ґрунтуються на нормах закону.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, а тому, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Як вказано в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10.02.2010 року Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи вказане, наявні докази в матеріалах справи колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, коелгія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді