У Х В А Л А

29 грудня 2017 року

м. Київ

справа № 2-1032/2001

провадження № 61-243 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2001 року та постанову Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пунктів 11, 14 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За положеннями статті 325 ЦПК України в редакції, яка діяла до 15 грудня

2017 року, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення строку на касаційне оскарження з причин визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, може поновити цей строк.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 28 лютого 2001 року та постанову Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року надійшла разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Як на підставу пропуску строку, заявник посилається на те, що про постанову Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року вона дізналась лише 20 листопада 2017 року при зверненні до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2001 року.

Разом з тим наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки на їх підтвердження не надано відповідних доказів, а саме підтвердження неотримання судових повісток про розгляд справи (довідка поштамту тощо). Отримання 20 листопада 2017 року копії постанови Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року не свідчить, що вона не знала чи не могла знати про її існування протягом тривалого періоду часу (понад 15 років).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України, в редакції, яка діє після

15 грудня 2017 року, касаційна скарга підлягає залишенню без руху і протягом десяти днів з дня отримання ухвали заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, навівши інші поважні причини для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту чотири частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 1 вересня 2015 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 22 травня 2015 року

№ 484-VIII.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Відповідно до розмірів ставок, судовий збір за подачу касаційної скарги складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи характер спору розмір судового збору складає 20,40 грн.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2001 року та постанови Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року за заявою ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2001 року та постанову Президії Дніпропетровського обласного суду від 27 червня 2001 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 січня 2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька