Справа № 439/1571/16 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/2211/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю.Розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстровано 04 серпня 2002р. у виконавчому комітеті Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №5.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом в порушення положень ст. 111 СК України, не було вжито заходів для примирення та не було враховано інтереси та права неповнолітніх дітей на проживання у повноцінній сім'ї. Зазначає, що розлад у сім'ї є тимчасовим, конфлікти викликані випадковими причинами, а тому підстав для розірвання шлюбу немає. Крім цього, зазначає, що судом не було взято до уваги позицію відповідача про те, що вона категорично заперечувала проти розірвання шлюбу.

В судове засідання, після надання сторонам строку для примирення та відновлення провадження у справі відповідач не зявилася, однак суд вважав за можливе завершувати розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, а крім цього відповідачем були надані пояснення по суті справи з викладом своєї позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання апеляційної скарги, пояснення позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що сторони зареєстрували шлюб 4.08.2002 р. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть більше двох років. Примирення між сторонами не можливе, про що свідчить категорична позиція позивача, який просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати.За таких обставин суд прийшов до висновку, що сімя розпалася і збереження її неможливе. Розірвання шлюбу не буде суперечити інтересам неповнолітніх дітей, Ангеліни та Юрія. Суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 згаданого Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 104 згаданого Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 110 Кодексу передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорюється та не спростовано, шлюб між сторонами був зареєстрований 4 серпня 2002 року у виконавчому комітеті Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу в цій сімї народилося двоє дітей: донька Ангеліна, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Сімя сторін фактично розпалась, сторони спільно не живуть, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та фактично наміру відновлення подружніх стосунків у сторін немає. Вказане підтверджено і після надання сторонам судом апеляційної інстанції строку на примирення, протягом якого жодна із сторін будь-яких кроків до примирення не вживала та примирення між сторонами не відбулося.

Причинами розпаду сімї слід вважати різні погляди подружжя на життя, шлюб, сімю, відсутність взаєморозуміння.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими та, крім цього, вважає, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами не суперечитиме інтересам дітей сторін, оскільки розвиток та виховання дітей у сімї у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сімю, відсутність взаєморозуміння, батьки фактично проживають окремо, є неможливим.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, рішення суду таким, що прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Л.Б. Струс

ОСОБА_5