Провадження № 4-с/760/210/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів солідарно 7 000, 00 гр. моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що наприкінці 2016 року йому стало відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження, в зв»язку з чим направив до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві запит про обставини здійснення виконавчого провадження про стягнення з нього коштів у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва.

Листом від 20 квітня 2017 року відповідач надав йому відповідь, в якій лише підтвердив факт відкриття виконавчого провадження. При цьому відповіді на поставлені ним у запиті питання щодо характеру виконавчого документу, зазначених у ньому дат набрання чинності, кінцевої дати пред»явлення його до виконання, дати фактичного пред»явлення до виконання та інші питання були проігноровані.

Вважає надану йому відповідь хамською відпискою відповідача, недбалим відношенням до службових обов»язків, якими йому завдана моральна шкода.

Виходячи з цього, просить стягнути з відповідачів солідарно 7000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди, яка розрахована ним виходячи з міркувань справедливості, матеріального стану відповідачів та ступеню умислу на вчинення правопорушення.

Просить розглядати справу в його відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, сторони отримали судові повістки 13 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про розгляд справи в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходжить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 14 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ст. 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Судом встановлено, що 16 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача боргу у сумі 16 075, 92 гр.

Виконавче провадження відкрито на підставі вимоги № Ф-592-У, виданої Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Зазначена постанова була направлена на адресу позивача.

Після її отримання позивач звернувся з листом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з проханням надати роз'яснення з питань, які виникли у нього при ознайомленні з постановою державного виконавця, та які були викладені в листі.

/а.с. 3, 4-5/

Листом Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві від 20 квітня 2017 року №5722/0/11-17 позиваача було повідомлено про наявність на виконанні у відділі виконавчого провадження№ 52895819 з примусового виконання вимоги ДПІ у Дніпровському районі № Ф-592-У від 13.05.2016 року про стягнення на користь ДПІ у Дніпровському районі заборгованості у розмірі 16 075, 92 гр.

Крім того, позивачу було роз»яснено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби при виконанні судового рішення.

/а.с. 6 /

Відповідно до положень цивільного законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року / зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року /, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, згідно з п.9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Звертаючись до суду, позивач не зазначає, в чому полягає завдана йому моральна шкода, чим підтверджується факт її заподіяння та які саме протиправні дії відповідачів призвели до моральних страждань.

Відповідно до ч.ч.1, 2,3, 4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч.1,2, 6 ст.77 цього кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст.80 кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, як того вимагає закон, завдання йому моральної шкоди позивач при зверненні до суду у позові не зазначив, не надав таких суду і в подальшому.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Керуючись ст.ст.1,14,118,19 Закону України « Про звернення громадян», ст. ст. 15,16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва