Справа №345/3771/17
Провадження № 2/345/1757/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2016 року. За час перебування у шлюбі сторони придбали і мають на праві спільної сумісної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачем було придбано старий будинок в АДРЕСА_2, який підлягав капітальному ремонту. На капітальний ремонт сторонами було затрачено 57 601 грн. із сімейного бюджету. Враховуючи те, що спірне майно є їхньою спільною сумісною власністю, розподіл якого добровільно не відбувся, то позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, зменшивши з цілої до ? частини права власності ОСОБА_2 та присудити їй грошову компенсацію в сумі 40 000 грн. витрачених із сімейного бюджету на капітальний ремонт будинку по АДРЕСА_2, з врахуванням того, що на її утриманні перебуває неповнолітня дочка, а також стягнути із відповідача судові витрати.

У судове засіданні позивач не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився,однак подав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на ремонт , то просить відмовити в задоволенні даної вимоги з мотивів наведених у запереченні на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2008 року , який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2016 року (а.с.10). Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час спільного проживання сторони придбали і мають на праві спільної сумісної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.06.2013 р. та копією договору купівлі - продажу від 21.06.2013 року (а.с.7-9) . Оскільки добровільно спільно нажите майно сторони не розділили, то позивач бажає розділити його у судовому порядку.

У силу статті 60, 63 Сімейного кодексу України та ст.368, 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69,72 СК та ст. 372 ЦК.

Установивши, що на об»єкт нерухомого майна - квартиру , набуто право власності на підставі цивільно-правової угоди під час шлюбу, незалежно від того, на ім»я кого з подружжя вона була придбана, суд приходить до висновку, що вищевказана квартира є правом спільної сумісної власності подружжя, що визнають і сторони, а тому доводи позивача про рівність часток квартири, є вірними.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на капітальний ремонт будинку, то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності. Тому відшкодування витрат на ремонт не можуть бути предметом поділу майна подружжя. А те, що позивачка «витрати на ремонт» відносить до «спільного майна подружжя» підтверджується і тим, що вона просить відступити від рівності часток. Однак, це є окрема позовна вимога, яка повинна заявлятися в порядку відшкодування понесених витрат , а не в порядку поділу майна подружжя.

Згідно вимог ст.. 71 СК України - грошова компенсація одному із подружжя призначається в тому випадку, якщо «об»єкт поділу» є неподільною річчю , і відповідно він присуджується одному із подружжя , а іншому відповідно грошова компенсація.

Тобто , для присудження грошової компенсації необхідно встановити «об'єкт поділу» , неможливість його поділу в натурі, та згода на призначення компенсації. Однак , тлумачення переліку, що відноситься до «об»єктів спільної сумісної власності подружжя» дано п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме: спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово -будівельному , дачно-будівельному, гаражно - будівельному кооперативі; грошові суми та майно , належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами , тощо. Однак , ніде не визначено , що кошти потрачені на ремонт майна, відносяться до спільної сумісної власності подружжя, чи придбані матеріали після їх використання є спільною сумісною власністю.

А тому, суд вважає безпідставною таку вимогу, оскільки майно є у наявності та може бути поділене в натурі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При подачі позовної заяви позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 1909 грн. ( за дві позовні вимоги майнового характеру ) та оплати правової допомоги в сумі 1300 грн., що підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 60,69,70 СК України, керуючись ст.ст. 209, 213 -215 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задоволити частково .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, зменшивши з цілої до 1/2 частини права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 1269,00 грн. судового збору та 1300.00 грн. витрат на правову допомогу .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: