Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (надалі також відповідач) про визнання права власності на 1/3 частину однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.06.2014 року в м. Житомир померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Вказував, що звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини отримав відмову нотаріуса, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. З метою оформлення належним чином своїх спадкових прав як спадкоємця першої черги, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у ньому.

Представник Житомирської міської ради у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення по справі, в яких вказував, що спірна квартира була надана ОСОБА_4 на підставі рішення Богунського райвиконкому №530 від 01.11.1978 року та на сьогоднішній день є комунальною власністю територіальної громади м. Житомира в особі міської ради, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 05.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 01.08.2014 року, актовий запис № 1414 (а.с.4).

Також встановлено, що померлою ОСОБА_4 заповіту складено не було, тому її син ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за вих.№89/02-31 від 26.01.2015 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири №59 в м. Житомирі по вул. Східній, у будинку №66-а після померлої 05.06.2014 року матері ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після померлої матері в порядку та строк, встановленні чиним законодавством України та н подав правовстановлюючий документ на вищевказану частину квартири.

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №18/2015, заведеної Першою житомирською державною нотаріальною конторою до майна померлої 05 червня 2014 року ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 в установлений законом строк не прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, що підтверджується заявою від 26.01.2015 року.

Судом встановлено, що на підставі рішення Богунської райради народних депутатів м. Житомира від 01.11.1978 року №530 ОСОБА_4 передано квартиру №59 по вул. Михайловградській (Східна) буд. 66-а в м. Житомирі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Стаття 345 ЦК України встановлює, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності, у порядку, встановленому законом. Порядок приватизації громадянами займаних ними жилих приміщень у будинках державного житлового фонду регулюється Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Згідно довідки КП «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради №775 від 01.07.2014 року, позивач ОСОБА_1 за адресою: м Житомир, АДРЕСА_2 не зареєстрований та не проживає.

Як вбачається з листа в.о. начальника управління житлового господарства Житомирської міської ради №2-2155 від 07.12.2017 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у прийняті до розгляду його заяви з питання приватизації займаного житла.

Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази звернення померлої ОСОБА_4 з належно оформленою заявою до відповідного органу приватизації або власника державного фонду з вимогою про приватизацію займаної нею квартири, а позивач не зареєстрований та не проживає у вказані квартирі, суд вважає, що підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Аапеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський