П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року, справа №2-3634/08, суддя І інстанції - Музичук Н.Ю.

за поданням державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Жилінського Д.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду від 28 лютого 2012 року громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним боргових зобов'язань за виконавчим листом №2-3634/08 від 2.04.2009 року, виданим Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Національна страхова компанія "Оранта" коштів в сумі 6097,55 грн. на відшкодування страхової суми в порядку регресу та 90,98 грн. на відшкодування судових витрат, а всього 6188 грн.53 коп. та по виконанню виконавчого напису №2392 від 20.10.2007 року, виданого приватним нотаріусом Сохацькою О.В., про стягнення заборгованості в сумі 102304,89 грн., шляхом вилучення паспортного документу.

В поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 покликається на її незаконність в зв'язку з порушенням судом норм процесуального права.

Вказує, що неповідомлення ОСОБА_1 у встановленому порядку про розгляд подання державного виконавця позбавило його передбаченого цивільним законодавством права навести суду доводи на заперечення проти подання.

Державним виконавцем не було надано суду жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Крім того, обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить боржника можливості поїхати в іншу країну на роботу та отримати певні кошти для виконання своїх кредитних зобов'язань.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" зазначає, що рішення суду не виконане і кошти його на рахунок станом на 19.12.2017 року не надходили. Ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3634/08 від 2.04.2009 року, виданого Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Національна страхова компанія "Оранта" коштів в сумі 6097, 55 грн. на відшкодування страхової суми в порядку регресу та 90,98 грн. на відшкодування судових витрат, а всього 6188 грн. 53 коп. та по виконанню виконавчого напису № 2392 від 20.10.2007 року, виданого приватним нотаріусом Сохацькою О.В. про стягнення заборгованості в сумі 102304,89 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Жилінського Д.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, а невжиття заходів до задоволення подання в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент розгляду подання державного виконавця) державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулювалося ст. 377-1 ЦПК України (2004р.).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Встановлено, що виконавче провадження по виконанню зазначеного судового рішення державним виконавцем було відкрито 8.07.2011року, а виконавче провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса-26.01.2012року, які об'єднані у зведене провадження і боргові зобов'язання ОСОБА_1 не виконуються.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 21.12.2017року стягнуті судовим рішенням кошти на рахунок ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" не поступили. Вище зазначені виконавчі документи неодноразово пред'являлись стягувачами до виконання, однак кожний раз повертались останнім через неможливість виконання. Станом на 18.12.2017року на виконанні у відділі перебуває 5 виконавчих проваджень про стягнення боргів із ОСОБА_1 на загальну суму 159038,77грн. Всього за даними АСВП у відділі ДВС перебувало 76 виконавчих проваджень про стягнення боргів із ОСОБА_1, жодне з яких виконано не було. За весь час, ОСОБА_1 не сплатив жодної копійки в рахунок погашення боргу та не передав заставний автомобіль стягувачу для його подальшої реалізації. Вказані виконавчі документи повторно перебувають на примусовому виконанні.

Будь-які докази на підтвердження факту виконання боржником рішення суду та виконавчого напису нотаріуса в матеріалах справи відсутні, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги про добросовісність дій боржника.

Покликання апеляційної скарги щодо недоведеності факту ухилення боржника від виконання судових рішень не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як пояснив у судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2 боржник не сплачує борги за виконавчими документами через відсутність роботи та коштів.

ОСОБА_1 та/або його представником не надано, а матеріали справи не містять доказів, що боржник вчиняв дії для погашення заборгованості, повідомляв державного виконавця про одержаний дохід та вчиняв всі залежні від нього дії на погашення існуючого зобов'язання. Крім того в матеріалах справи відсутні докази наявності непереборної сили та того, що боржник є непрацездатним.

Окрім цього, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають не лише у навмисному, а також у іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 14 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому виконанню, і Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вчиняти дії щодо виконання судового рішення та надає йому право на звернення до суду з відповідним поданням на власний розсуд.

При цьому, задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції врахував положення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обмеження у праві виїзду за межі України не є позбавленням боржника права на вільне пересування та право вільно покидати Україну та повертатися до України, оскільки воно є тимчасовим і діє до виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням суду, а матеріали справи не містять доказів, що у ОСОБА_1 відсутні боргові зобов'язання.

Ураховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2017 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.