Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/969/17 Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Шевчук А.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради, треті особи - Радомишльська райспоживспілка, Житомирська обласна спілка споживчих товариств про визнання протиправним рішення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що рішенням 16 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №75 від 18 квітня 2008 року йому було надано дозвіл на погодження на вибір земельної ділянки орієнтовною площею 0.03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. У зв'язку з цим він почав готувати документи для оформлення права власності на вказану земельну ділянку, побудував на ній житловий будинок і здав його в експлуатацію. В подальшому він звернувся до міської ради про отримання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, проте дізнався, що рішенням 28 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №69 від 21 травня 2010 року, було відмінено рішення 16 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №75 від 18 квітня 2008 року про надання йому дозволу на погодження на вибір спірної земельної ділянки. У зв'язку із наведеним, вважає, що зазначене рішення прийняте з порушенням вимог закону, оскільки його не запросили до участі у розгляді цього питання на сесії міської ради, а тому він був позбавлений можливості надати свої пояснення. Разом із тим зазначає, що рішення від 21 травня 2010 року суперечить пункту 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009. З огляду на наведене просить зазначене рішення визнати протиправним в частині, що стосується його прав та надати йому дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення його позовних вимог. Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги рішення Конституційного Суду України по справі №1-9/2009 від 16.04.2009 року та не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, зокрема рішенню 14 сесії міської ради 4 скликання від 19.10.2004 року про припинення права користування Райспоживспілки на земельну ділянку по АДРЕСА_1 Вказує, що суд не взяв до уваги той факт, що землі за зазначеною адресою виділялися не тільки йому (позивачу), а й іншим особам під будівництво магазину.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За правилами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст. 116 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України від 20 квітня 2000 року «Про планування і забудову територій» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до ч.3 ст. 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням 16 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №75 від 18 квітня 2008 року, ОСОБА_1 надано погодження на вибір земельної ділянки орієнтовною площею 0.03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням 28 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №69 від 21 травня 2010 року зазначене рішення відмінено у зв'язку із відсутністю клопотання та погодження про відчуження земельної ділянки з користування «Райспоживспілки» (а.с. 9,37-40,96).

Відтак, підставою для скасування рішення міської ради від 18.04.2008 року зазначено відсутність клопотання та погодження Райспоживспілки.

Колегія суддів вважає, що зазначені підстави не відповідають обставинам справи з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що за договором купівлі-продажу основних засобів від 11 червня 2001 року КП «Кооператор», у зв'язку з важким фінансовим становищем та необхідністю погашення боргів перед кредиторами, продало ОСОБА_1 прохідну на розбір в АДРЕСА_1 (а.с. 99-104).

Саме цю земельну ділянку за зазначеною адресою, на якій було розміщено прохідну, погоджено на вибір позивачу (а.с.7, 13,14).

ОСОБА_1 зазначає, що на спірній земельній ділянці він побудував житловий будинок та отримав сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам (а.с.67).

Відповідач та треті особи цих обставин не заперечують.

Згідно заяви, підписаної головою правління Радомишльської райспоживспілки В.В. Лаврухіним від 05.03.2008 року, Радомишльська районна спілка споживчих товариств просила міську раду вилучити із землекористування Райспоживспілки земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.03га в земельний фонд міста для подальшого виділення земельної ділянки працівникам КП «Кооператор» (а.с.116).

Рішенням 16 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради Житомирської області від 18.04.2008 року № 67 міська рада вирішила припинити користування Районній спілці споживчого товариства земельною ділянкою площею 0,03 га по АДРЕСА_1 та зарахувати її до земель запасу міської ради (а.с. 73).

Відтак, на момент прийняття рішення сесії №75 від 18.04.2008 року була наявна заява та погодження про відчуження земельної ділянки з користування «Райспоживспілки», а тому відміна цього рішення рішенням сесії міської ради від 21.05.2010 року №69 із зазначених підстав не відповідає дійсним обставинам справи та є необґрунтованою.

Водночас, заперечуючи проти позову, представник міської ради в суді апеляційної інстанції пояснила, що міська рада рішенням від 21.05.2010 року скасувала своє ж рішення від 18.04.2008 року у зв'язку з тим, що воно було невиконане. Тобто міська рада вказує на інші підстави скасування рішення від 18.04.2008 року, ніж ті, що зазначені у оспорюваному рішенні.

У письмових запереченнях проти позову ОСОБА_1 міська рада вказала, що позивачем 22.01.2016 року до міської ради подано заяву про надання дозволу про виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.03га по АДРЕСА_1, на що міською радою 25.02.2016 року надано відповідь про необхідність замовлення детального плану території на вказану земельну ділянку. На даний час (14.06.2017 року) до міської ради детальний план земельної ділянки не надано (а.с.25-26).

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач, фактично не заперечує правомірність свого рішення від 18.04.2008 року №75, оскільки як в усних так і письмових поясненнях посилається або на інші підстави його скасування або взагалі визнає його правомірним.

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 здійснював дії згідно наданого йому погодження на вибір земельної ділянки, що підтверджується довідкою Радомишльської РДА від 21.08.2009 року №10-ю, зі змісту якої вбачається, що позивач звертався до постійно діючої узгоджувальної комісії при райдержадміністрації щодо обстеження спірної земельної ділянки.

За висновками вказаної комісії земельна ділянка відповідає вимогам державних, санітарних, екологічних, архітектурних та інших норм, комісія вважає за можливе погодитися на відведення земельної ділянки позивачу (а.с. 62-64). Вказаний висновок підписано усіма необхідними службами за винятком голови і заступника.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було виготовлено викопіювання з Генерального плану м. Радомишль в частині вказаної земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки та замовлено технічний паспорт на забудову індивідуального житлового будинку, укладено договір про надання послуг екологічного характеру за №8972 від 07.06.2009 року з Державним управлінням з охорони навколишнього природного середовища та ін. (а.с.12-14,62-64)

Після повного завершення будівництва та здачі будівлі в експлуатацію позивачем було замовлено і виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.65-71).

Проектно - технічна документація на будівництво за адресою м. Радомишль, вул. Русанівська, 3 виготовлена не була, хоча ОСОБА_1 неодноразово звертався до Радомишльської міської ради із заявою про надання дозволу на її виготовлення (а.с.82, 97).

Конституційний Суд України у Рішенні від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у п. 5 Рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Так із матеріалів справи вбачається, що після рішення 16 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради №75 від 18 квітня 2008 року про надання дозволу на погодження на вибір земельної ділянки ОСОБА_1, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Дії позивача свідчать про намагання узаконити спірну земельну ділянку по АДРЕСА_1, а відтак - і побудовану ним на цій земельній ділянці нерухомість.

А тому, у тому числі і з наведених обставин, у міської ради не було повноважень на скасування свого ж рішення.

Заперечуючи проти позову треті особи - Радомишльська райспоживспілка, Житомирська обласна спілка споживчих товариств вказували, що земельна ділянка площею 6,0 га по АДРЕСА_1, надана Радомишльській райспоживспілці в постійне користування для виробничих потреб на підставі Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 від 08.06.1996 року, зазначений Державний акт є дійсним та ніким не скасованим. На зазначеній земельній ділянці розташований майновий комплекс, який належить Радомишльській райспоживспілці на підставі свідоцтва на право власності НОМЕР_2 від 30 березня 2006 року.

Треті особи вказали, що оскільки Державний акт є чинним, позивач не мав ніяких підстав для отримання частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 та проводити будь-яке будівництво.

Проте, зазначені доводи не можуть бути враховані з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи міститься Державний акт на право постійного користування землею виданий Радомишльській районній спілці споживчих товариств на території Радомишльської міської та Іршанської сільської ради Радомишльського району у розмірі 6,0 га відповідно до рішення Радомишльської районної Ради народних депутатів від 08.06.1996 року №31 (а.с. 55-56). Юридична адреса місця знаходження земельної ділянки у зазначеному Державному актові не вказана.

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий комплекс від 30.03.2006 року вбачається, що Радомишльській районній спілці споживчих товариств на праві колективної власності належить майновий комплекс, який складається з бази, контори та трьох складів і розташований в АДРЕСА_2 /а.с.115/.

Отже, майно Райспоживспілки, яке належить їй на праві власності, знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2, а не АДРЕСА_1.

Выдповыдно до рішення 14 сесії 4 скликання Радомишльської міської ради Житомирської області від 19.10.2004 року Радомишльській райспоживспілці припинено право користування земельною ділянкою площею 0,5 га по АДРЕСА_1 згідно подання міського відділу земельних ресурсів у зв'язку з відсутністю документів на право користування земельною ділянкою згідно ст.ст.125,126 Земельного Кодексу України. Вирішено рахувати в землекористуванні Радомишльської Райспоживспілки по АДРЕСА_1 земельну ділянку 0,2га для обслуговування складських приміщень(а.с. 72). Зазначене рішення є чинним.

Із Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 06.10.2000року та Довідки ЄДРПОУ від 16.02.2012 року вбачається, що в м. Радомишль за адресою АДРЕСА_1 знаходиться Кооперативне Підприємство «Кооператор» (а.с.199-200).

Посилаючись на рішення сесії міськради від 19.10.2004 року, позивач вказує, що право користування Райспоживспілки спірною земельною ділянкою припинено ще у 2004 році, а погодженням на вилучення земельної ділянки площею 0,03га по АДРЕСА_1 Райспоживспілка ще раз фактично погодилась із вилученням цієї земельної ділянки та надання її працівникам КП «Кооператор», яким був позивач.

Зазначені доводи іншими учасниками справи не спростовані.

Водночас, заперечуючи проти позову, треті особи також вказували, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Радомишль в розмірі 0,02га вже передана в користування ОСОБА_4 у січні 2006 року, на якій розміщений магазин «Продукти», належний останньому, а тому іншої земельної ділянки за зазначеною адресою не було.

Проте, вказані докази не тільки не спростовують доводи позивача, а й підтверджують їх.

Так, судом встановлено, що Радомишльській райспоживспілці припинено право користування земельною ділянкою площею 0,5 га по АДРЕСА_1 та залишено у її користуванні земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,2га для обслуговування складських приміщень.

17 січня 2006 року голова правління Радомишльської райспожиспілки В.В. Лаврухін подав на адресу міського голови відмову, в якій просив вилучити земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 площею 0,02га, що належить на праві користування райспоживспілці та передати цю земельну ділянку до земель запасу міської ради (а.с.228).

В подальшому вказана земельна ділянка була виділена ОСОБА_5 (а.с.230).

Представники третіх осіб вважають таку процедуру вилучення земельної ділянки, яка в подальшому передана ОСОБА_5, правомірною і наводять ці обставини, як докази, на підтвердження своїх заперечень.

Проте, 5 березня 2008 року цей же голова правління Радомишльської райспожиспілки В.В. Лаврухін подав аналогічну заяву на ім'я міського голови про вилучення із землекористування Райспоживспілки земельної ділянки площею 0,03га за адресою АДРЕСА_1 до земель запасу м. Радомишль (а.с.116), яку треті особи вважають неправомірною.

Співставляючи та оцінюючи ці докази в сукупності, колегія суддів вважає, що заперечення третіх осіб є безпідставними, оскільки не підтверджені належними доказами, а позиція щодо визнання певних фактів в одній ситуації і їх повне заперечення - в іншій при аналогічних обставинах, суперечить як закону так і логіці учасника процесу.

Доводи третіх осіб, що заява за підписом голови правління Радомишльської райспожиспілки В.В. Лаврухіна на ім'я міського голови м. Радомишль від 05.03.2008 року №41 є фіктивною, оскільки не зареєстрована в журналі вихідної кореспонденції, а за номером 41 у зазначеному журналі зареєстровано інший документ, не можуть враховуватись при розгляді цієї справи, позаяк фіктивність документу підтверджується у кримінальному процесі, чого встановлено не було.

Згідно пункту г.ч.3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За змістом п.10 ч.2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є правильним та вважає, що вимоги про визнання незаконним рішення 28 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради від 21.05.2010 року №69 «Про припинення права користування земельними ділянками та відміну окремих рішень сесій» в частині відміни рішення 16 сесії 5 скликання від 18.04.2008 року №75, пункту І щодо надання ОСОБА_1 погодження на вибір земельної ділянки є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Водночас вимоги щодо зобов'язання подальшого розгляду на черговій сесії Радомишльської міської ради питання про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є передчасними та задоволенню не підлягають.

Клопотання відповідача про застосування позовної давності не може бути враховано при розгляді справи з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про проведення та наслідки рішення сесії Радомишльської міської ради від 21.05.2010 року №69. Відповідачем не надано будь-яких інших доказів про те, що позивачу було відомо про рішення сесії упродовж трьох років з моменту винесення спірного рішення. Ним також не спростовано доводи позивача про те, що він дізнався про рішення сесії від 21.05.2010 року у травні-червні 2016 року, коли й було отримано копію цього рішення. Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у травні 2017 року, то строк позовної давності ним не пропущено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування відповідно до положень ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення 28 сесії 5 скликання Радомишльської міської ради від 21.05.2010 року №69 «Про припинення права користування земельними ділянками та відміну окремих рішень сесій» в частині відміни рішення 16 сесії 5 скликання від 18.04.2008 року №75, пункту І щодо надання ОСОБА_1 погодження на вибір земельної ділянки.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: