АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/721/17 Головуючий І інстанції - Євтіфєєв В.М.
Провадження № 22ц/790/4677/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

13.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі по тесту - УДППЗ «Укрпошта»), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд зобов'язати УДППЗ «Укрпошта» відшкодувати на користь позивача збитки, завдані останньому внаслідок укладення договору між позивачем та відповідачем УДППЗ «Укрпошта» 13.01.2017 року о 16:18 у Відділі поштового зв'язку №60 (далі по тексту ВПЗ №60), про надання ОСОБА_3 відповідачем УДППЗ «Укрпошта» послуги поштового зв'язку з повернення рекомендованого поштового відправлення № 873, у розмірі 12-ти гривень.

Зобов'язати відповідача УДППЗ «Укрпошта» відшкодувати на користь позивача вартість попередньо оплаченої ОСОБА_3 13.01.2017 року у 12:32 у ВПЗ №60 послуги поштового зв'язку з пересилання рекомендованого поштового відправлення №873 до адресата, у розмірі 8-ми гривень.

Зобов'язати відповідача УДППЗ «Укрпошта» відшкодувати на користь позивача збитки, які ОСОБА_3 поніс внаслідок поновлення своїх прав, порушених відповідачем УДППЗ «Укрпошта», а саме: на виготовлення копій документів, у розмірі 32,65 гривень.

Також просив стягнути з відповідача компенсацію за причинену моральну шкоду, завдану йому внаслідок порушення його прав у розмірі 45000грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13.01.2017 року у ВПЗ №60, розташованого за адресою: пр. Льва Ландау, 36 місто Харків, позивач подав для відправки лист з повідомленням про вручення, який був прийнятий та оформлений у ВПЗ №60 у 12:32, як рекомендоване поштове відправлення №873 (далі по тексту Рекомендований лист).

Позивач сплатив кошти в розмірі 8-ми гривень на користь відповідача, за надання останнім, згідно пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку» послуги поштового зв'язку з пересилання реєстрованих поштових відправлень до адресата.

Позивач отримав розрахунковий документ, що підтверджує факт укладення договору між сторонами, в особі працівника ВПЗ №60, про надання позивачу послуги з пересилання Рекомендованого листа до адресата, згідно абзацам 2, 3, 4 статті 13 Закону України «Про поштовий зв'язок».

Через декілька годин сталися події в наслідок яких, інформація приведена в Рекомендованому листі втратила для позивача свою актуальність.

Згідно абзацам 1, 3 частини 12 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», абзацу 1 пункту 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, позивач біля 16-ої години завітав у ВПЗ №60 з метою повернути рекомендований лист, який вже був відправлений ОСОБА_3 написав заяву про повернення рекомендованого листа, за що сплатив на користь відповідача 12 гривень за подання заяви про повернення рекомендованого листа та отримав розрахунковий документ, що підтверджує укладення договору між ним та відповідачем у ВПЗ №60 в 16:18 год., з надання останнім послуги поштового зв'язку з повернення реєстрованих поштових відправлень до об'єктів поштового зв'язку.

Позивачу повідомили, що рекомендований лист він зможе забрати у ВПЗ №60 14 січня або 15 січня 2017 року.

У разі повернення внутрішніх реєстрованих поштових відправлень з відправника стягується плата згідно встановленим тарифам, крім рекомендованих поштових відправлень, згідно абзацу 1 пункту 119 Правил надання послуг поштового зв'язку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Відшкодувати кошти за попередньо оплачену послугу з пересилання рекомендованого поштового відправлення №873 в розмірі 8грн., стягнути на його користь збитки, причинених наданням послуги з повернення рекомендованого поштового відправлення №873 у розмірі 12грн. та збитки у розмірі 45,75грн. за виготовлення копій документів. Також просив стягнути з відповідача компенсацію за причинену моральну шкоду, завдану йому внаслідок порушення його прав у розмірі 45000грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доказам, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Позивач вказує, що суд не дослідив надані ним письмові докази у заявленому до суду 10.03.2017 р. клопотанні про уточнення позовних вимог, а саме: Фото а), Фото б), Фото в), на підставі яких, він обґрунтував той факт, що рекомендований лист на момент звернення 13.01.2017 р. біля 16:00 з проханням про його повернення, знаходився у ВПЗ №60, але позивач отримав від працівника ВПЗ №60 відповідь, що рекомендований лист відправлений за призначенням ще до перерви у ВПЗ №60, яка продовжується з 13:00год. до 14:00год., а отже лист був відправлений в проміжок часу від 12:32год. до 13:00год.

Крім того, порушення прав позивача у ВПЗ №60 13 січня та 14 січня 2017 р. відбулося, а отже висновки суду в цієї частині є необґрунтованими.

Також вважає, що суд неправильно оцінив письмові докази, наданні відповідачем в запереченнях на позовну заяву від 18.04.2017 р., які не стосуються предмета доказування.

Позивач вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 1 п. 119 Правил надання послуг поштового зв'язку, а от же рішення суду першої інстанції в цієї частині не ґрунтоване на законі, що є суттєвим порушенням норм процесуального права, а саме ст. 215 ЦПК України. Крім того, згідно розрахунковому документу отриманим позивачем у ВПЗ №60 у 12:32, відповідач стягнув на перед з позивача кошти за повернення повідомлення про вручення рекомендованого листа.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем вимог чинного законодавства при наданні послуг поштового зв'язку.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та всебічного дослідження наданих сторонами доказів з огляду на таке.

Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку, а також відносин між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв'язку і користувачами їх послуг регулює Закон України «Про поштовий зв'язок» (далі по тексту Закон).

Статтею 3 Закону встановлено, що основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку є: захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості; доступність до ринку послуг поштового зв'язку; законодавче регулювання відносин у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення прав користувачів на таємницю інформації у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення прав операторів поштового зв'язку; єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв'язку.

У відповідності до статті 8 Закону Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень забезпечує загальне регулювання діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку. Реалізацію державної політики у сфері надання послуг поштового зв'язку здійснює уповноважений центральний орган виконавчої влади у галузі зв'язку.

Статтею 13 Закону встановлений порядок надання послуг поштового зв'язку. Оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість

Згідно зі ст.15 Закону національний оператор забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв'язку за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Стаття 18 Закону передбачає, що за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв'язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть матеріальну відповідальність. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

Згідно п. 2 Правил надання поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 05.03.2009 року (далі по тексту Правила) рекомендоване поштове відправлення це реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення; розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку;

Пунктом 121 Правил передбачено, що до вручення одержувачу поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом відправник має право за місцем приймання цього поштового відправлення, поштового переказу для пересилання за додаткову плату подати заяву про повернення поштового відправлення (міжнародного - згідно з актами Всесвітнього поштового союзу), поштового переказу (міжнародного - згідно з міжнародними угодами про обмін);

Граничні тарифи на універсальні послуги поштового зв'язку затверджуються Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації та обов'язково реєструються в Міністерстві юстиції України.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 13.01.2017 року позивач звернувся до структурного підрозділу УДППЗ «Укрпошта» ВПЗ №60 з метою отримання послуги поштового зв'язку з відправлення рекомендованого поштового відправлення - рекомендованого листа.

Згідно фіскального чеку від 13.01.2017 року за надану послугу позивач сплатив відповідачу її вартість у розмірі 8,0 грн.

Таким чином послуга фактично була надана відповідачем позивачу у повному обсязі з часу прийняття рекомендованого листа до відправлення і сплати позивачем вартості відповідно до встановлених тарифів.

Того ж дня, за вимогою позивача. з наданням письмової заяви відповідачу про повернення рекомендованого листа, у відповідності до вимог Правил, встановлених тарифів та сплату позивачем 12 грн. за повернення його рекомендованого листа №873, відповідач здійснив повернення рекомендованого листа позивачу на підставі п. 121 Правил.

За таких обставин, судова колегія відхиляє доводи позивача щодо порушення його прав як споживача з боку відповідача, оскільки він самостійно замовив послугу поштового зв'язку щодо відправлення його рекомендованого листа з поштовим повідомленням та також самостійно звернувся з заявою до нього про повернення рекомендованого листа, що здійснюється на платній основі.

Доводи позивача стосовно того, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 17 Закону, п. 121 Правил у разі розірвання договору про надання послуг позивач має право на відшкодування вартості попередньо оплачених послуг, які йому фактично не були надані у зв'язку з поверненням рекомендованого листа позивачу, є безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону, універсальні послуги поштового зв'язку це набір послуг поштового зв'язку загального користування встановленого рівня якості, які надаються усім користувачам на всій території України за тарифами, що регулюються державою.

Пересилання поштових відправлень (поштових переказів) це сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень (поштових переказів).

В п. 121 Правил передбачено, що відправник має право забрати реєстроване поштове відправлення, кошти за поштовим переказом, якщо це поштове відправлення, поштовий переказ ще не відправлено за призначенням. У цьому разі відправникові повертається внесена ним плата за пересилання, крім вартості поштових марок;

Стаття 18 Закону передбачає, що за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв'язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть матеріальну відповідальність. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

Згідно ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач о 12 год. 32 хв. 13 січня 2017 року прийняв від позивача для пересилання поштового відправлення адресату рекомендований лист, а тим самим надав позивачу послугу яка включає в себе операції з приймання, обробки і подальшого відправлення за призначенням. Ці обставини позивачем не спростовані і належних доказів протилежного матеріали справи не містять.

Так, згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, не існує підстав, які б свідчили про наявність порушення прав позивача з боку відповідача, а відтак відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», як на підставу відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки право споживачів на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

У справі не встановлено обставин, з якими Закон пов'язує право позивача на відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та на їх правильність не впливають.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна