АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Дніпро 19 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у вересні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами /а.с.2-3/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що починаючи з 2011 року з відповідачем однією сім'єю не проживає, з 2015 року він зареєстрований у м. Ужгороді, де має іншу жінку та спільну з нею малолітню дитину, які є його сім'єю. Таким чином, сторони не проживають подружнім життям, у кожного з них є особисте життя, між ними втрачене почуття кохання та взаємної поваги, у зв'язку із чим подальше збереження сім'ї неможливе. Зазначав, що спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року заявлені позовні вимоги задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, укладений 05 жовтня 1991 року та зареєстрований Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська від 05 жовтня 1991 року, актовий запис № 1035. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.39-40/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що вона до теперішнього часу не втратила добрих, теплих почуттів до свого чоловіка та вважає за можливе відновлення сімейних стосунків та збереження сім'ї в інтересах спільного малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, судом першої інстанції не було вжито заходів для примирення подружжя, чим позбавив можливості відповідача заходів щодо збереження шлюбу та порушив принцип охорони прав та інтересів подружжя, спільного малолітнього сина, який бажає виховуватись у повній сім'ї разом з батьком та матір'ю /а.с.43-45/

Позивач доводи апеляційної скарги не визнає та надав суду апеляційної інстанції свої заперечення в обґрунтування яких зазначив, що з моменту подачі ним позову до суду до моменту ухвалення рішення по справі минуло 10 місяців, тоді як з моменту ознайомлення відповідача з текстом позовної заяви минуло 5 місяців. Крім того, на судовому засіданні, яке відбулося 21 квітня 2017 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю у три місяці. Отже, до ухвалення рішення суд першої інстанції використав усі можливі заходи щодо примирення подружжя, адже тривалий процес розірвання шлюбу у цій справі і є доказом дотримання судом процесуального закону. Тобто, перешкод для розірвання шлюбу не має та ухвалене по справі рішення є реальним відображенням фактичного стану шлюбних відносин позивача з відповідачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 1991 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Дніпровським відділом РАЦС м. Дніпродзержинська від 05 жовтня 1991 року, актовий запис № 1035 /а.с. 8/.

Від цього шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 144 зроблено 30.01.2008 року /а.с. 26/.

Починаючи з 2015 року позивач не проживає разом з відповідачем, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 з відміткою про його реєстрацією у АДРЕСА_1

Будь-яких доказів на підтвердження проживання подружжя разом за однією адресою до червня 2017 року матеріали справи не містять та під час апеляційного розгляду відповідачем надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

Задовольняючи позов суд виходив із того, що сторони подружніх та сімейних відношень не підтримують, спільного господарства не ведуть, родина розпалася, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Колегія суду погоджується з такими висновками, оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на день розгляду справи апеляційним судом минуло більше 14 місяців з моменту пред'явлення позову, однак сторони за цей період часу примиритись не змогли. Будь-яких належних доказів на спроби примирення з боку відповідача суду надані не були.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові, як про це просить позивач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Ж.І. Максюта