Справа № 147/1161/17
Провадження № 2/147/744/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності, зазначивши, що 13.07.1998 року помела їх мати ОСОБА_3. Після її смерті спадщину прийняв батько ОСОБА_4

16.08.1999 року помер їх батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається зокрема з 2/3 частини житлового будинку по вул.Комарова, 43, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області. Вони являються спадкоємцями по закону до майна померлого.

До смерті батько проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. Вищевказаний будинок станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, головою був ОСОБА_4., членами ОСОБА_3,ОСОБА_1 Отже позивач являється власником 1/3 частини житлового будинку з погосподарськими спорудами по вул.Комарова, 43, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області, однак не оформив свою частину у відповідних органах в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивачі вчасно прийняли спадщину після смерті батька, оформивши право власності на земельні ділянки(паї). Звернулися до нотаріуса про оформлення спадщини щодо нерухомого майна-житлового будинку, однак отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому вони змушені звернутись до суду з вимогою про визнання за ними права власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Комарова, 43, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області в рівних частках. Крім того, ОСОБА_1 просив визнати з ним право власності на 1/3 частину будинку, як члена колгоспного двору, оскільки іншим шляхом неможливо.

Позивачі в судове засідання не зявилися, однак надали на адресу суду заяви, в яких просили розглянути справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований по вул.Комарова, 43, с.Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області за позивачами та просить справу розглянути в його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №037362, виданого 15.07.1998 року та зареєстрованого виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 померла 13.07.1998 року(а.с.11).

Спадкоємцем до її майна являється чоловік ОСОБА_4 який фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, що відповідно до ст.549 ЦК УРСР(в ред..1963 року) являється фактом прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 087358, виданого 17.08.1999 та зареєстрованого виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_4 помер 16.08.1999 року.(а.с.12).

Довідкою №882 від 23.09.2016 року, виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району встановлено, що згідно погосподарської книги №4 особовий рахунок 298, станом на 15.04.1991 року будинок по вул.Комарова, 43, с.Гордіївка, Тростянецького району відносився до групи колгоспних дворів, головою якого був ОСОБА_4., членами ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с.14).

Відношення житлового будинку з господарськими спорудами до категорії колгоспного двору також підтверджено випискою з погосподарської книги за 1991-1995 роки(а.с.13).

Спадкоємцями до майна ОСОБА_4. являються діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вони прийняли спадщину, проводили поховання, обрядові обіди.(а.с.16).

Частину спадкового майна вже оформили на себе, що підтверджується рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.12.2004 року по справі №2-1255/2004(а.с.17).

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4.,ОСОБА_3,ОСОБА_1., відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 43, Тростянецького району Вінницької області кожний.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 22.09.2016 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 43, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 46,5кв.м., допоміжною площею 26,0 кв.м. (а.с18-23. ). Вартість майна згідно звіту про експертну грошову оцінку становить 49808,00 грн. (а.с.24-54).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

З відповіді відмови приватного нотаріуса ОСОБА_5 за №366/02-14 від 20.11.2017року, та № 365/02-14 від 20.11.2017 року випливає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2. дійсно мають право на визнання за ними право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, однак за відсутності правовстановлюючих документів не мають змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.57,58).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, позивачі дійсно являються єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, фактично прийняли спадщину, та мають всі підстави для визнання за ними права власності на спадкове майно.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 120,549 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328,392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 10, 60,158, 174, ч.2 ст.197, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 43, Тростянецького району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Гордіївка, вул.Комарова, 43, Тростянецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя