Справа № 199/3697/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виділ в натурі земельної ділянк.

В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, позивачу та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині земельної ділянки та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 було складено заповіт на ім'я його сина відповідача по справі ОСОБА_2.

У березні 2008 році ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину зазначеного вище будинку та земельної ділянки, яку відповідно до заповіту, прийняв син померлого - відповідач у справі ОСОБА_2

Отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач своє право власності у встановленому законом порядку не оформив, частиною будинку та земельної ділянки, належної йому, не користується.

На даний час позивачк має намір розпорядитися належною їй 1/2 частиною житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. При цьому домовленості між нею та відповідачем щодо порядку користування зазначеним майном не досягнуто. На лист позивача щодо реалізації свого переважного права придбання її частини нерухомого майна відповідач відповіді не надав.

Позивач зазначила, що у зв'язку із пожежею на даний час будинку АДРЕСА_1 фактично не існує на земельній ділянці, а тому вона просить суд виділити їй в натурі тільки 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1, площа якої складає 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_3.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судовому засідання заперечував проти позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.1995 року після смерті батька ОСОБА_4, позивачу та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 належить позивачу та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради №74/9 від 29.12.2006 року.

Будь-яких доказів тому, що співвласник вищевказаного нерухомого майна, ОСОБА_5, помер, а відповідач по справі прийняв спадщину в установленому законом порядку, позивачем суду не надано.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

У справах за позовом учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо, заховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Судом встановлено, що між сторонами не визначений порядок користування житловим будинком, його не поділено в натурі. Доказів повного знищення будинку внаслідок пожежі позивачем суду не надано, оскільки згідно акту про пожежу від 26.01.2005 року внаслідок пожежі пошкоджено дах будинку та старі домашні речі, право власності на будинок згідно ст. 349 ЦК України не припинено внаслідок його знищення. Таким чином поділ земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, є неможливий без визначення порядку користування житловим будинком або без поділу житлового будинку в натурі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по справі віднести за рахунок позивача

Керуючись ст.ст. 369,370,373 ЦК України, ст. ст. 12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_3 ( проживає: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( проживає: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) про виділ в натурі земельної ділянки,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Повне судове рішення буде складено 28 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя