Справа №490/959/14-ц 06.12.2017 06.12.2017 06.12.2017
Провадження №22-ц/784/2350/17
Справа №490/959/14ц
Провадження № 22ц/784/2350/17 Головуючий у 1-ї інстанції Батченко О.В.
Категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Шагаєм О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2016 року

за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_3,

Закритого акціонерного товариства страхова компанія (ЗАТ СК) «Добробут»,

третя особа ОСОБА_6,

про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ЗАТ СК «Добробут», про відшкодування 59 802 грн. 99 коп. майнової шкоди і 150 000 грн. компенсації моральної шкоди, заподіяних його здоровю та пошкодженням автомобіля, який знаходився у його користуванні, внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 7 квітня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_6.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2016 року, в якому усунуто описку за ухвалою цього ж суду від 23 січня 2017 року, позовна заява ОСОБА_5 задоволена частково, ухвалено про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_3 59 802 грн. 99 коп. майнової шкоди і 1 000 грн. компенсації моральної шкоди. В задоволені решти вимог відмовлено. З ОСОБА_3 стягнуто судові витрати в розмірі 352 грн. 80 коп..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права і неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, зазначаючи про те, що автомобіль, належний третій особі не знищено, а знаходиться в експлуатації іншої особи, та позивачем помилково предявлені вимоги до нього, замість страхової компанії, якій він своєчасно повідомив про страховий випадок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов предявлений до ОСОБА_3 частково, місцевий суд виходив з того, що позивачем доведено факт заподіяння йому збитків з вини відповідача, а тому є усі підстави для стягнення майнової шкоди у розмірі, що ним визначена на підставі наданих квитанцій та акту оцінки, а також компенсації моральної шкоди, у розмірі, який відповідає наданим доказам щодо перенесених ним моральних страждань та хвилювань.

У задоволені позову до ЗАТ СК «Добробут» відмовлено, виходячи з відсутності доказів про належне повідомлення страховика, та визнання ним цього випадку страховою подією.

При вирішенні справи судом встановлено, що 28 листопада 2012 року внаслідок ДТП, що відбулося з вини відповідача ОСОБА_3, пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_6, та під керуванням позивача ОСОБА_5.

На момент ДТП цивільна-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 відносно третіх осіб застрахована у ЗАТ СК «Добробут», яка на період розгляду справи у суді апеляційної інстанції знаходиться у стані припинення у звязку з банкрутством.

Внаслідок пригоди, окрім пошкодження автомобіля, позивачу заподіяно легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткотривалий розлад його здоровя.

За таких обставин, та у відповідності до положень статей 1166, 1167, 1187 ЦК України відповідач повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок своїх протиправних дій, в тому числі особі, яка хоча і не є власником, але має речове право на чуже майно, зокрема, володіє транспортним засобом на законній підставі (статті 395-396 ЦК України).

Такі висновки місцевого суду є вірними, та відповідають нормам матеріального права.

В той же час, не заперечуючи проти підстав для відшкодування шкоди, відповідач ОСОБА_3 вважав необхідним стягнути її з іншого відповідача страхової компанії, посилаючись на наявність у нього полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ці доводи відповідача суперечать розясненням, викладеним у пункті 11 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, за якими слідує, що вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена за вибором потерпілого безпосередньо до винної особи.

За такого, скориставшись своїм правом вибору, позивач як потерпілий предявив свою вимогу безпосередньо до винної у ДТП особи відповідача ОСОБА_3, і наявність у нього полісу обовязкового страхування не є підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності за вчинення протиправних дій, зважаючи, в тому числі, на припинення діяльності страхової компанії, та відсутності даних про виплату нею страхового відшкодування.

Окрім цього, ЗАТ СК «Добробут» залучена позивачем при подачі позовної заяви в якості третьої особи. Процесуальні рішення щодо її залучення в якості відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції у матеріалах справи відсутні.

А тому підстав для скасування судового рішення в частині відмови у стягненні шкоди з ЗАТ СК «Добробут», колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру заподіяної майнової шкоди, суд першої інстанції не врахував усі обставини для її визначення.

Так, відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях покладає на позивача обовязок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Із змісту виписки із медичної карти стаціонарного хворого, та наданих до неї копій квитанції, вбачається, що позивач ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному закладі з 27 листопада по 19 грудня 2012 року, де ним понесені та підтверджені витрати на придбання медичних препаратів у відповідності до призначення лікаря на загальну суму 3 640 грн. 42 коп.(а.с.18-25).

Підстав для стягнення витрат на суму 570 грн. 87 коп., які включають у себе придбання медичних препаратів, які стосуються лікування дітей, та не призначені лікарем, а також витрачені на придбання мінеральної води та благодійні внески, колегія суддів не вбачає.

Одночасно, обґрунтовуючи шкоду, заподіяну йому пошкодженням автомобіля, позивач посилався на матеріальний збиток, який дорівнюється ринкової вартості транспортного засобу, та сплаченим ним витратам за проведення оцінки вартості цих збитків.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків №2410 від 22 лютого 2013року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 211440», складає 86453грн. 88 коп., при його ринковій вартості в 54 991грн. 70 коп.. А тому майнова шкода за актом оцінки дорівнюється ринкової вартості автомобіля 54 991 грн. 70 коп., у звязку з недоцільністю відновлювального ремонту транспортного засобу з економічної точки зору (а.с.26-33).

За проведення оцінки позивачем сплачено субєкту оціночної діяльності 600 грн. 00 коп. (а.с.34).

На час розгляду справи, позивачем суду надана довідка про здачу ним пошкодженого автомобіля «ВАЗ-211440» на металобрухт, внаслідок чого ним отримано 1246 грн. 00 коп. (а.с.126).

В той же час, за повідомленням Регіонального сервісного центру в Миколаївській області МВС України від 23 листопада 2017 року за №31/14-3791 автомобіль НОМЕР_1, 23 жовтня 2013 року продано його власником ОСОБА_6 у торговельній організації, після встановлення нового двигуна з іншим номерним знаком.

На даний час автомобіль експлуатується і належить іншій особі.

За загальним змістом пунктів 14, 15 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, розяснено, що при ухваленні рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Між тим, доказів на підтвердження розміру фактично понесених збитків володільцем автомобіля, що заподіяні йому внаслідок пошкодження транспортного засобу, який після ДТП відчужено особисто власником, позивачем суду не надано.

Ці обставини місцевий суд не взяв до уваги і безпідставно мотивував розмір шкоди, повязаний з пошкодженням автомобіля, у відповідності до звіту оцінювача.

За такого, колегія суддів вважає, що в основу для визначення розміру майнової шкоди повинно бути покладено витрати, понесені позивачем при лікуванні та оплаті за складання звіту про оцінку.

Тому, розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з винної особи відповідача на користь володільця слід визначити у загальному розмірі 4 240 грн. 42 коп., з яких 3640грн. 42 коп. витрати, понесені позивачем на лікування, після ДТП, і 600 грн. витрат на проведення оцінки.

Підстав для стягнення 54 991грн. 70 коп. ринкової вартості автомобіля як майнової шкоди, заподіяної володільцю, немає, так як транспортний засіб відновлено та відчужено особисто третьою особою на користь іншої особи, а тому, за відсутності даних про отримані кошти, внаслідок цих дій власника, розмір, цієї майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача, судом не встановлено і позивачем у судових засіданнях за допомогою належних доказів не доведено.

Тому, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України рішення суду в частині позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, а також розподілу судових витрат підлягає зміні, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 240 грн. 42 коп. майнової шкоди і на користь держави 593 грн. 60 коп. судових витрат.

Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відшкодування компенсації моральної шкоди, так як висновки суду щодо наявності правових підстав для її часткового відшкодування на користь позивача є обґрунтованими, так як ним вірно враховані обставини справи, в тому числі ті, що повязані з перенесеними позивачем фізичними стражданнями, та моральними хвилюваннями, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, а тому рішення суду в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди змінити, та задовольнити ці вимоги ОСОБА_5 частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4240 грн. 42 коп. майнової шкоди.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 серпня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 593 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_8