Номер провадження: 22-ц/785/7497/17
Номер справи місцевого суду: 522/2545/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсним та скасування отриманого Одеською міською радою свідоцтва про право власності серії САС № 63935 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м.Одесі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_2 було задоволено та визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності серії САС № 639351 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м. Одесі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року вищевказані рішення суду першої інстанції від 26 червня 2014 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 29 жовтня 2015 року скасовані, а дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, та просила визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Одеської міської ради № 1316 від 25.11.2008 р. «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеса» в частині реєстрації за Одеською міською радою права власності на нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 14, а також визнати недійсним та скасувати отримане Одеською міською радою свідоцтво про право власності серії САС № 63935 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м. Одесі.

Посилаючись на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2657 та зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно у книзі № 68-121, є власником нежилого підвального приміщення площею 155,5 кв.м., розташованого по вул. Кузнечній (вул. Челюкінцев), 14 в м. Одесі, а 25.11.2008 р. виконком Одеської міської ради прийняв рішення № 1316, на підставі якого Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності серії САС № 63935 на нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташоване за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна), 14, яке фактично є нежитловим приміщенням, яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року за р. № 2657, чим грубо порушив її цивільні права.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не набув право власності на нежитлове приміщення площею 155,5 кв.м., що розташоване у будинку № 14 по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінцев) в м. Одесі, а право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на це нежитлове приміщення похідне від права власності ОСОБА_5 на цей обєкт нерухомого майна.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2007 року по справі № 2-3918/07 за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності, позов ОСОБА_5 було задоволено та за ним було визнано право власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,0 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Кузнечна (вул. Ковальська, вул. Челюскінців), 14.

На підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 688, ОСОБА_5 відчужив нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Кузнечна (вул. Ковальська, вул. Челюскінців), 14 на користь ОСОБА_6, яка, на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2657, відчужила вказане нежитлове приміщення підвалу на користь ОСОБА_8 (т.1 а.с. 205,206,207,208).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2008 року вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3918 від 26 лютого 2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, після чого справі за позовом ОСОБА_5 до Одеської міської ради про визнання права власності було присвоєно новий № 1818/11, а в ході розгляду цієї справи до участі у справі в якості співвідповідачів було притягнуто Одеську міську раду, Департамент комунальної власності Одеської міської ради та в якості третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_2 і ОСОБА_6, та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особи : ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_6, про визнання права власності відмовлено (т.1 а.с. 57-58, 59-60).

Відповідно до ст. 1 ч. 3,5 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так через органи місцевого самоврядування.

За змістом ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» області ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління обєктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста.

Додатком № 2 до рішення Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року № 510 затверджено перелік памятників містобудування і архітектури міської комунальної власності, які підлягають реєстрації за власником Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, зокрема житловий будинок № 14 по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінців) в м. Одесі.

Відповідно до ст. 1 ч. 3,5 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так через органи місцевого самоврядування.

За змістом ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» області ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління обєктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Оскільки з набуттям чинності Цивільним кодексом України у 2004 році визначено обовязковою державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, тому, з метою реєстрації прав Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення від 25.11.2008 р. № 1318 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеса», зокрема про реєстрацію права власності на обєкт нежилого фонду нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м. за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна, вул. Челюскінців), на підставі якого Територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради отримала свідоцтво про право власності серії САС № 639351 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Ковальській (вул. Кузнечній, вул. Челюскінців) в м. Одесі.

Також суд бере до уваги, що згадане нежитлове приміщення № 503, загально площею 164,3 кв.м., було передано Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради як складова частина внутрішнього обєму домоволодіння (будівлі) по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінців), 14 в м. Одесі, що в свою чергу входило до складу всього житлового та нежитлового фонду рад депутатів трудящих, який був переданий Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі рішення Одеської обласної ради депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області».

Проте складовою частиною нежитлового приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна, вул. Челюскінців), 14, що належить на праві власності Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі оспорюваного свідоцтва про право власності, є нежитлове приміщення загальною площею 155,5 кв.м., яке було придбано позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року за р. № 2657.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не набув право власності на нежитлове приміщення площею 155,5 кв.м., що розташовано у будинку № 14 по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінців) в м. Одесі, а право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на це нежитлове приміщення похідне від права власності ОСОБА_5 на цей обєкт нерухомого майна.

Вирішуючи дану справу, суд також враховав правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12