АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/499/17 Справа № 205/6613/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25 березня 2008 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CRL-SME202/136/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,4% річних, строком користування до 24.03.2017 року.

В забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 25.03.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки № SR-SМЕ 202/136/2008, відповідно до умов якого, останній зобовязався забезпечувати виконання кредитних зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти надав. Однак позичальниця взяті на себе зобовязання не виконала, допустивши прострочення виконання своїх зобовязань, внаслідок чого за нею станом на 28.08.2015 року виникла заборгованість, яка складає 5 387 671,17 грн., яку позивач просив солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь та стягнути судові витрати по справі в рівних частках в сумі 3 654,00 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року в розмірі 5 387 671,17 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн., пеня 4 229 032,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CRL-SME202/136/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,4% річних, строком користування до 24.03.2017 року (а.с. 5-9).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_3 25 березня 2008 року укладено договір поруки № SR- SME202/136/2008, відповідно до умов якого останній зобовязався забезпечувати виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором (а.с. 10-11).

Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав кредит надав. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого за нею, станом на 28.08.2015 року виникла заборгованість в сумі 54 352,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 5 387 671,17 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн., пеня 4 229 032,20 грн. (а.с. 105).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у позичальника виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача, а також з того, що позивач у позовній заяві та в редакції позову після його уточнення у змісті позовних вимог просить солідарно стягнути суму заборгованості із позичальниці та з ОСОБА_3, який не є стороною ані кредитного договору, ані договору поруки.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Правильно дійшовши висновку про необхідність стягнення з позичальниці кредитної заборгованості, суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість по пені у повному обсязі, а також відмовив у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Як видно з позовної заяви та уточненої позовної заяви, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначає одним з відповідачів ОСОБА_3, однак у прохальній частині допускає описку та просить стягнути заборгованість зокрема з ОСОБА_3

Згідно копій документів доданих до матеріалів справи, з них копія договору поруки(а.с. 10-11), вбачається, що поручителем дійсно є ОСОБА_3

Проте, як пояснив представник товариства в апеляційній скарзі, він дійсно допустив описку, однак у звязку з тим, що у справі було ухвалено заочне рішення, представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, а тому не зміг надати пояснень та уточнень з цього приводу.

Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на порушення вимог процесуального законодавства не уточнив позовні вимоги та не з'ясував належним чином усіх сторін у справі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, кредитна заборгованість підлягає стягненню солідарно з обох відповідачів на користь позивача.

Крім того, заборгованість станом на 28.08.2015 року становить 54 352,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 5 387 671,17 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн., пеня 4 229 032,20 грн.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Як видно з умов кредитного договору, позичальник зобовязаний погашати кредит щомісячними платежами, однак, на протязі тривалого часу позивач не вживав заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку, сприяючи тим самим збільшенню розміру заборгованості та, відповідно, пені.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» нараховано пеню в розмірі 4 229 032,20 грн., а заборгованість по тілу кредиту становить 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., а заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн.

Отже, установивши, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання (тіла кредиту та процентів), а також, що внаслідок стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і пені, розмір якої значно більший розміру заборгованості за кредитним договором, будуть порушені права відповідачів, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551, 616 ЦК України та зменшити розмір пені з 4 229 032,20 грн.до 1 158 639,24 грн.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року № 6-1120цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати, частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши солідарно з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року в розмірі 2 317 278,48 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн., пеня 1 158 639,24 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивачем не було доведено наявність у неї заборгованості за кредитним договором не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачівна користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 7673,40 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 3654,00 грн. та за подання апеляційної скарги - 4019,40 грн., тобто по 3 836,70 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CRL-SME202/136/2008 від 25.03.2008 року станом на 28.08.2015 року у розмірі 2 317 278,48 грн., з якої: заборгованість за кредитом 50 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 1 065 853,52 грн., заборгованість по відсоткам 4 352,65 доларів США, що в еквіваленті становить 92 785,72 грн., пеня 1 158 639,24 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», судові витрати в сумі 3 836,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», судові витрати в сумі 3 836,70 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т. П. Красвітна

ОСОБА_4