Справа № 569/9491/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката Остапчука Б.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом, вимоги за яким уточнила 30.11.2017 р., доОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, зареєстрованому 31.07.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за № 1007.

Від шлюбу в них народився син -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося, він постійно зловживає алкогольними напоями. Подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на психологічний стан дитини, а тому подала позов до суду про розірвання шлюбу.

В результаті складної сімейної ситуації в сім'ї, син став дратівливим, почав хворіти. Вона має можливість та вважає за необхідне тимчасово на період канікул вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, проте відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спричинених на покращення здоров'я сина, його фізичному, духовному та моральному розвитку, зокрема він відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд їхньої дитини за кордон.

Просила надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до Чеської Республіки, без згоди та супроводу батька у періоди : з 30 грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року; з 10 квітня 2018 року по 16 квітня 2018 року; з 26 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року.

В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Просила позов задовольнити . Представник позивачки надав суду аналогічні пояснення, просив позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача, позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що вони з позивачкою ще не розлучені, тому він не дасть згоди на виїзд з дитиною за кордон, крім того вона до нього з цього приводу не зверталася. Просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі зареєстрованому 31.07.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис за № 1007. Від шлюбу сторони мають ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток , має бажання та можливість виїзду за кордон , де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дитини, однак відповідач не надає дозволу для виїзду сина за кордон. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення»оформлення паспорта/проїзного документа за наявності заперечень одного з батьків може бути оформлено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї Сімейним кодексом України, та враховуючи те, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд вважає, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, буде відповідати її інтересам. Таким чином, аналізуючи в сукупності достовірно встановлені судом докази і враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон для оздоровлення та відпочинку. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, а саме надати дозвіл на одноразовий виїзд дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 у період з 30 грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року до Чеської Республіки м.Прага, що є періодом зимових канікул, та не порушить навчального процесу дитини. На підставі викладеного, ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст. 150,154 СК України", керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Дати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до Чеської Республіки м.Прага, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3 у період з 30 грудня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас