Провадження № 2/369/4041/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 13 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного Договору він складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором.

ОСОБА_1 не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 61302,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1918,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 51 394,98 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом - 4594,15 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 895,38 грн. - штраф (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 61302,99 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання представник позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» не з'явився, представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного Договору № б/н від 13 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на універсальну кредитну картку, з базовою відсотковою ставкою 30 % з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки.

Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячним платежем у розмірі 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості).

Згідно умов кредитування позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на універсальну кредитну картку, з базовою відсотковою ставкою на місяць 3,0 % (нарахування на залишок заборгованості здійснюється виходячи з розрахунку 360 днів на рік); пеня нараховується по розрахунку пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) це базова процентна ставка по договору / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочення заборгованості по кредиту або процентам 5 або більше днів при виникненні заборгованості на суму більше 50 грн..

Згідно довідки про умови кредитування і використання кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

Згідно заяви позичальника від 13 грудня 2010 року ОСОБА_1 ознайомився і погодився з Умова та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, про що свідчить підписана позичальником заява від 13 грудня 2010 року. ОСОБА_1 ознайомився з договором про надання банківських послуг до його заключення та погодився з його умовами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит, а той у свою чергу не виконав умов кредитного договору. Через порушення взятих на себе зобов'язань по кредитному договору у ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2017 року становить у розмірі 61 302,99 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 1918,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 51 394,98 грн., заборгованість по комісії та пені за користування кредитом - 4594,15 грн., а також штрафів відповідно до умов п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 895,38 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог та просив застосувати строк позовної давності у відповідності до вимог ст. ст. 257, 258, п. 4 ст. 267 ЦК України.

Так, у своїх запереченнях представник відповідача ОСОБА_1 посилався на те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не звертався до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про повернення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 вбачається, що станом на 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 за період з 30 квітня 2014 року по 31 серпня 2017 року нараховано заборгованість у розмірі 1366,02 грн..

Згідно п. 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг, на які банк посилається в обґрунтування заявлених вимог передбачено, що у випадку порушення клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед банком на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, банк має право вимагати від клієнта повернення кредиту, виплати винагороди, комісії і процентів за його використання, виконання інших зобов'язань по кредиту в повному обсязі.

За вказаних обставин представник відповідача ОСОБА_1 вказував на те, що позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» повинен був 29 липня 2014 року пред'явити відповідачу вимогу. Тобто 29 липня 2014 року є днем, коли позивач довідався про порушення його права, однак банк не звернувся до відповідача з вимогою виконання зобов'язання. До суду позивач звернувся лише 26 вересня 2017 року, тобто після закінчення строку загальної позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 257, 258, п. 4 ст. 267 ЦК України представник відповідача ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Слід зазначити, що строк позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-272 цс16, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з умовами укладеного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення і процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які зобов'язують боржника повернути весь борг частинами та встановлюють відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з порушення строку його погашення.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по кредиту був здійснений відповідачем 22 жовтня 2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся у жовтні 2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись вимогами ст. ст. 16, 256, 259, 261, 267, 626, 628, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.