УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 209/2981/16-ц>

Провадження № 2-з/209/53/17

22 грудня 2017 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.11.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця прийнято до провадження судді Решетник Т.О.

Згідно позовних вимог позивач ОСОБА_1 просить суд звернути стягнення на майно ОСОБА_2, що одержано в натурі, на його користь, у розмірі 32000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 11 серпня 2016 року складає 794130,88 грн., збитки від інфляції 31552,71 грн. в рахунок погашення боргу ОСОБА_3, померлого 04 січня 216 року, а також сплачений судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно відповідача, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності та отримана у спадок від померлого ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 1643 від 05.07.2016 року виданого приватним нотаріусом ОСОБА_4 На обґрунтування заяви зазначає, що є підстави вважати, що відповідач може розпорядитися даним майном, яке вона отримала в спадщину від померлого ОСОБА_3, шляхом передачі, продажу, тощо його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим його виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву по суті, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, обгрунтування необхідності його застосування, не надано доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, не надано суду доказів, з яких можливо було визначити співмірність забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Учасник справи, якому ухвала не була вручено у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Т.О. Решетник