ЄУН № 336/6880/17
пр. № 2/336/3228/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_1, в якому просить визнати рівними частки ОСОБА_1 та ОСОБА_1 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1. О.О. та ОСОБА_1 право власності на ? частку за кожним квартири АДРЕСА_1.

При вивченні позовної заяви суд дійшов висновку, що вона за своїм змістом не в повній мірі відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, співвласник майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності, має право звернутись до суду із позовом про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, або про збільшення або зменшення частки співвласника.

Водночас, жодної такої вимоги позивач не заявляє, про існування будь-якого спору між співвласниками щодо часток у майні не вказує.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на частку у майні за ОСОБА_1, підстав для чого позивач не вказує, оскільки фактично звертається з позовом від імені іншої особи про визнання права власності за іншою особою - відповідачем.

Ціну позову не вказано, судовий збір не сплачений.

Всупереч положенням ст. 120 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно уточнити позовні вимоги, вказавши підстави звернення з позовом до суду, а також вказавши підстави, з яких позивач просить визнати право власності на майно також і за відповідачем, вказати ціну позову, сплатити судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру, надати суду оригінал платіжного документу на підтвердження сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк