Єдиний унікальний номер 242/556/17 Номер провадження 22-ц/775/1065/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В.П., Хейло Я.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Селидівська міська рада Донецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Селидівська міська рада Донецької області, про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року, справу направити на новий розгляд у іншому складу суду.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, неправильно оцінені в процесі судового розгляду документи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Судом не надано оцінку факту, що на момент укладення договору купівлі-продажу будинку 2 по вулиці Чапаєва в місті Селидове відсутній підвал, який на думку позивача куплений не був.

Крім того, судом встановлено, що при реконструкції будинку та господарських споруд відповідачкою ОСОБА_2 були допущені порушення норм добросусідства та будівництва, не було згоди позивача на вказану перебудову. Позивачка неодноразово зверталася до органів місцевого самоврядування за захистом своїх прав власника суміжного володіння. Проте, судом вказані доводи не розглядалися та не перевірялися, що призвело до порушення її цивільних прав та винесення незаконного рішення по справі.

Вважає, що судом неповно і необ?єктивно розглянута цивільна справа про виявлені порушення, не надана правова оцінка наданим доказам про належність позивачу спірного підвалу та не було оглянуто сам підвал зсередини, тобто судом неповно зясовані всі обставини, що мають значення для справи.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просила її відхили, рішення суду першої інстанції залити без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить отримання нею телефонограми, заяву про відкладення розгляду справи суду не надала (а.с. 219).

Третя особа Селидівська міська рада Донецької області у судове засідання апеляційного суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить отримання телефонограми, заяву про відкладення розгляду справи суду не надано (а.с. 219).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача та представника третьої особи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно з договором дарування від 19 травня 1995 року ОСОБА_3 належить житловий будинок №4, розташований на земельній ділянці Селидівської міськради народних депутатів, із надвірними спорудами, жилою площею 33,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Селидове, вул. Чапаєва (а.с. 6-7).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 25 квітня 1996 року ОСОБА_3 на підставі рішення Селидівської міської ради народних депутатів від 24 квітня 1996 року №143/2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0884 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: м. Селидове, вул. Чапаєва, 4 (а.с. 12-13).

Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 5 травня 2009 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку №2, розташованого по вулиці Чапаєва у місті Селидове Донецької області та земельної ділянки, площею 0,0808 га, розташованій на території Селидівської міської ради за адресою: місто Селидове, вулиця Чапаєва, біля будинку №2, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд (а.с. 71, 74).

З довідки Селидівської міської ради №02-21б/1-1267 від 18 жовтня 2016 року вбачається, що в Єдиному реєстрі документів Державної архітектурно будівельної інспекції України, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів в червні 2015 року було зареєстровано повідомлення за №ДЦ 15 про початок виконання будівельних робіт на обєкт «Реконструкція житлового будинку під гараж з укріпленням зовнішніх стін зі знесенням старих господарчих споруд і деревяного сараю та сараю для інвентарю за адресою: м. Селидове, по вул. Чапаєва (Ясна), б. №2» та в липні 2015 року повідомлення за №ДЦ 28 про початок виконання будівельних робіт на обєкт «Реконструкція існуючої літньої кухні під житловий будинок з мансардною та тамбуром зі збільшенням площі шляхом прибудови та облицюванням зовнішніх стін шлакоблоком зі знесенням старих деревяного сараю та двох тамбурів до літньої кухні за адресою: м. Селидове, по вул. Чапаєва (Ясна), б. №2» (а.с. 25).

Відмовляючи задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобовязаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших обєктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У п. 33 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 19 травня 1995 року належать житловий будинок №4 (А-1, а-1 сіни), жилою площею 33,2 кв.м, із надвірними спорудами, зазначеними у технічному паспорті на нього, а саме: літньою кухнею (Б-1), тамбуром (б-б-1), гаражем (Г-1), погребом (п-1), сараями (Н-Д-1), вбиральнею (У-1), які розташовані за адресою: м. Селидове, вул. Чапаєва, на земельній ділянці площею 0,0884 га, наданої позивачці відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 6-7, 13, 12).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №91 від 16 березня 2016 року по наслідках візуального огляду та вивчення технічної документації на домоволодіння встановлено, що місто розташування сараїв літ. Н-1 і літ. Д-1 у домоволодінні №4 по вул. Чапаєва у місті Селидове, Донецької області, що належить позивачці, не відповідає Державним будівельним нормам у часті абзацу другого п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а.с. 86-89).

При цьому, рішенням Селидівської міської Ради №314 від 12 вересня 2001 року про дозвіл оформлення документів на самовільно збудовані споруди за заявою ОСОБА_3 дозволено оформити та видати документи на самовільно збудовані споруди у м. Селидове, вул. Чапаєва, 4 гаражу, двох тамбурів та двох сараїв, оскільки сараї літ. Н-1 і літ. Д-1 обстежені та надані заявником відповідні акти (а.с. 22). Такий висновок зазначений також в рішенні Апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: відділ Держземагенства у м. Селидовому Донецької області, Селидівська міська рада, про захист права власності та стягнення моральної шкоди, яке набрало законної сили. Господарчі споруди визнані такими, що побудовані без порушень вимог органів Державного архітектурно-будівельного контролю, Державного санітарно-епідеміологічного нагляду та введені в експлуатацію (а.с. 47-49).

Відповідачка ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 5 травня 2009 року є власником житлового будинку №2 (А-1), жилою площею 10,0 кв.м, та господарсько-побутових споруд, а саме: літньої кухні (В-1), тамбурів (б-1, в-1), погребу (п-1), сараїв (Б-1, К-1, С-1), душу (д-1), вбиральні (У-1), та земельної ділянки, площею 0,0808 га, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташованих по вулиці Чапаєва у місті Селидове Донецької області (а.с. 71, 72, 73, 74, 75, 76).

З довідки Селидівської міської ради №02-21б/1-1267 від 18 жовтня 2016 року та повідомлень про початок виконання будівельних робіт від 24.07.2015 року вбачається, що в Єдиному реєстрі документів Державної архітектурно будівельної інспекції України, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів в червні 2015 року було зареєстровано повідомлення за №ДЦ 15 про початок виконання будівельних робіт на обєкт «Реконструкція житлового будинку під гараж з укріпленням зовнішніх стін зі знесенням старих господарчих споруд і деревяного сараю та сараю для інвентарю за адресою: м. Селидове, по вул. Чапаєва (Ясна), б. №2» та в липні 2015 року повідомлення за №ДЦ 28 про початок виконання будівельних робіт на обєкт «Реконструкція існуючої літньої кухні під житловий будинок з мансардною та тамбуром зі збільшенням площі шляхом прибудови та облицюванням зовнішніх стін шлакоблоком зі знесенням старих деревяного сараю та двох тамбурів до літньої кухні за адресою: м. Селидове, по вул. Чапаєва (Ясна), б. №2» (а.с. 25, 225, 226).

За таких обставин, вважати, що відповідачка ОСОБА_2 порушує право володіння, розпорядження та користування майном погребом позивачки та перешкоджає їй у користуванні іншій власністю через незаконне реконструювання свого будинку та господарчих споруд не можна.

Оскільки позивачка на обґрунтування своїх вимог щодо порушення її права володіння, розпорядження та користування майном погребом та наявності перешкод у користуванні іншій власністю переконливих належних і допустимих доказів не надала, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що підстав для задоволення позову не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції також правильно зробив висновок про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки права позивачки не порушені.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню; повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку; правильно встановив обставини справи; в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 4 липня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року.

ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року в розмірі 2112,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі не сплачений.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2112,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2112,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: