Провадження № 4-с/161/210/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Якушеву Р.І.,

з участю: представника скаржника ОСОБА_1,

представника субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги посилається на те, що головним державним виконавцем другого ВДВС надіслано повідомлення від 06.10.2017 року щодо вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96 % з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59, згідно експертного висновку ТзОВ «Атлант» ЛТД від 04.10.2017 року становить 6 698 000, 00 грн.

Як вбачається зі звіту про оцінку вартості метою оцінки було встановлено ринкової оцінки арештованого майна незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96 % з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59.

Вказує, що оцінювачем при визначенні ринкової вказаного обєкта було взято за основу порівняльний метод. Однак інші методичні підходи по визначенню ринкової оцінки майна оцінювачем, а саме витратний та дохідний не використовувались. Отже, без застосування різних методичних підходів (витратного, дохідного та порівняльного) звіт про оцінку вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96 % з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59 є неповним, необєктивним та необґрунтованим та таким, що істотно знижує вартість майна.

Крім того звіт про оцінку вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96% з земельною ділянкою є таким, що не відповідає вимогам п. 56 Національного стандарту.

У оскаржуваному звіті не наведено обґрунтування вибору відповідної бази оцінки, опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки, висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання обєкта оцінки, виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна, письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд обєкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливим підтвердження достовірності та обєктивності оцінки і висновку про його вартість.

На підставі наведеного просив суд зупинити передачу майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96% з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59 на реалізацію за звітом щодо вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва; визнати дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2, щодо оцінки вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96 % з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59, неправомірними та скасувати звіт про оцінку цього майна складений ТзОВ «Атлант» ЛТД від 04.10.2017 року в сумі 6 698 000,00 грн.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав зазначених в скарзі. Додатково пояснив, що строк подачі скарги не пропущено, оскільки ОСОБА_3 отримав повідомлення щодо вартості арештованого майна 11.10.2017 року, то строк подачі скарги на дії державного виконавця розпочався 12.10.2017 року, а закінчення цього строку припадає на 21.10.2017 року. З огляду на те, що 21.10.2017 року припадає на суботу, тобто вихідний день, то закінчення десятиденного строку подачі скарги на дії державного виконавця припадає на понеділок, тобто 23.10.2017 року, тому строк подачі скарги не було порушено.

Представник субєкта оскарження ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав, суду пояснив, що скаржник пропустив строк на оскарження, який закінчився 21.10.2017 року. Крім того, всі дії по виконанню рішення суду по реалізації арештованого майна проведено згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

За змістом п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону «Про виконавче провадження». При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, оцінки нерухомого майна. До участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки нерухомого майна залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Разом з цим, вказана Постанова містить вказівку, адресовану судам про те, що суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2017 року головним державним виконавцем другого ВДВС надіслано повідомлення щодо вартості арештованого майна обєкта незавершеного будівництва, магазин промислових товарів готовністю 96 % з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Московська, 59, згідно експертного висновку ТзОВ «Атлант» ЛТД від 04.10.2017 року становить 6 698 000, 00 грн (а.с. 5).

Державним виконавцем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого ОСОБА_3 на підтвердження отримання вищевказаного листа 11 жовтня 2017 року, однак з вказаного повідомлення достовірно неможливо встановити який саме лист отримано та хто поставив підпис про його отримання. Разом з тим, суд не вбачає неправомірності дій державного виконавця щодо повідомлення заявника про результати визначення вартості майна, оскільки державним виконавцем дотримано вимог ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд при розгляді скарги на дії державного виконавця, повязаних з оцінкою майна, лише перевіряє їх дії на відповідність вимогам ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження», тобто перевіряє додержання процедури, порядку, строків проведення виконавчих дій. У статті 57 Закону зазначені лише процесуальні норми поведінки державного виконавця щодо необхідності звернення до субєкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, строки звернення і складання звіту, порядок ознайомлення з результатами визначення вартості майна сторін виконавчого провадження.

За змістом ч.3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 57 цього Закону.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Так, не погоджуючись з оцінкою вартості арештованого майна, ОСОБА_3 не звертався до державного виконавця із заявою про рецензування звіту.

З огляду на наведене, судом не встановлено порушення строків та/або порядку дій при виконанні державним виконавцем.

22.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Дана постанова не була оскаржена сторонами виконавчого провадження. Крім того, стягувачем проведено авансування витрат виконавчого провадження, а саме витрат на експертну оцінку майна в сумі 2970 грн.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що оцінка арештованого рухомого майна була проведена належним суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання з дотриманням процедури, встановленої відповідними нормативно-правовими актами, а саме: Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

У відповідності з вимогами ст. 60 п.4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ні в скарзі, ні в ході судового розгляду справи скаржник не навів жодного доказу на підтвердження факту незаконності дій державного виконавця, а також не вказав , які саме дії державного виконавця є незаконними.

Також ОСОБА_3 не надав жодного належного доказу про те, що оцінка спірного майна є невірною, чи упередженою.

Доводи скаржника про те, що оцінка майна є явно заниженою носить характер припущення та належними доказами не підтверджена.

Отже, аналізуючи вищезазначені положення нормативних актів та встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що державний виконавець Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області Постоловський Р.О. у виконавчому провадженні, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у спосіб та у межах, що передбачені законодавством, в його діях відсутні ознаки незаконності.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, то в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі ст.ст. 4, 6, 11, 12, 17-19, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 210, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4