Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2468/17
Провадження № 2/376/1242/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Якштас А.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

12.10.2017 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, в якому просив провести виділ у натурі 77/100 частин з житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р. Люксембург) в м. Сквира Київської області, що перебуває у спільній частковій власності на дві ізольовані квартири №1 та № 3.; визнати за ним право власності на квартиру № 1 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р. Люксембург) в м. Сквира, що складається з: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., житлових кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м.; 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1. кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральна літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3.; визнати за ним право власності на квартиру № 3 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р. Люксембург) в м. Сквира, що складається з: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., вцілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Вказуючи на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 04.10.1988 року ОСОБА_1 є власником 70/100 частин житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області. Звернувшись до реєстраційної служби з метою реєстрації відповідно до законодавства свою частину житлового будинку, позивач отримав відмову, оскільки у договорі купівлі-продажу зазначено не вірно розмір його частини будинку, оскільки він став власником 77/100 частин даного житлового будинку. На підставі цього, позивач був змушений звернутися до суду. Рішенням Сквирського районного суду від 18.04.2017 року та ухвалою від 02.06.2017 року було встановлено факт, що позивач маю на праві приватної власності 77/100 частин житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області, загальною площею 207.70 кв.м., житловою площею 113.00 кв.м. 23/100 частин даного будинку належить відповідачу ОСОБА_2.

09.06.2017 року позивач тримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким підтверджено, що у його власності перебуває 77/100 частини житлового будинку № 41 по вул. Липовецька в м. Сквира Київської області, загальною площею 207.70 кв.м., житловою площею 113.00 кв.м. Житловий будинок № 41 по вул. Липовецька складається із трьох квартир ( що підтверджено технічним паспортом), мені належить квартира № 1 та № 3, а у власності відповідача - № 2. Квартира № 1 має загальну площу - 93.7 кв.м., житлову площу - 43.6 кв.м.АДРЕСА_1 складає 59.9. кв.м. загальної площі та 33.2 кв.м. житлової площі.

Тобто позивач власником двох квартир у будинку, а саме :

- квартири № 1 в житловому будинку № 41 в м.Сквира по вул.Липовецька (в минулому вул.Р.Люксембург), що складається із: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м., 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1. кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральна літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3,

- квартири № 3 в житловому будинку № 41 в м. Сквира по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) , що складається із: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., вцілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Відповідачу належить квартира № 2 в даному житловому будинку.

Як співвласник будинку, позивач має намір відчужити належну йому частку та хоче провести виділ у натурі 77/100 частин з житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м.Сквира Київської області, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ним право власності на: квартиру № 1 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м., 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1 кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральня літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3АДРЕСА_2 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., в цілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Позивач ОСОБА_1 в попереднє судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також в попереднє судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у відповідно до договору купівлі - продажу від 04.10.1988 року ОСОБА_1 є власником 70/100 частин житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області. Звернувшись до реєстраційної служби з метою реєстрації відповідно до законодавства свою частину житлового будинку, позивач отримав відмову, оскільки у договорі купівлі-продажу зазначено не вірно розмір його частини будинку, оскільки він став власником 77/100 частин даного житлового будинку. На підставі цього, позивач був змушений звернутися до суду. Рішенням Сквирського районного суду від 18.04.2017 року та ухвалою від 02.06.2017 року було встановлено факт, що позивач маю на праві приватної власності 77/100 частин житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м. Сквира Київської області, загальною площею 207.70 кв.м., житловою площею 113.00 кв.м. 23/100 частин даного будинку належить відповідачу ОСОБА_2.

09.06.2017 року позивач тримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким підтверджено, що у його власності перебуває 77/100 частини житлового будинку № 41 по вул. Липовецька в м. Сквира Київської області, загальною площею 207.70 кв.м., житловою площею 113.00 кв.м. Житловий будинок № 41 по вул. Липовецька складається із трьох квартир ( що підтверджено технічним паспортом), мені належить квартира № 1 та № 3, а у власності відповідача - № 2. Квартира № 1 має загальну площу - 93.7 кв.м., житлову площу - 43.6 кв.м.АДРЕСА_1 складає 59.9. кв.м. загальної площі та 33.2 кв.м. житлової площі.

Тобто позивач є власником двох квартир у будинку, а саме :

- квартири № 1 в житловому будинку № 41 в м.Сквира по вул.Липовецька (в минулому вул.Р.Люксембург), що складається із: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м., 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1. кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральна літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3,

- квартири № 3 в житловому будинку № 41 в м. Сквира по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) , що складається із: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., вцілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Відповідачу належить квартира № 2 в даному житловому будинку.

Як співвласник будинку, позивач має намір відчужити належну йому частку та хоче провести виділ у натурі 77/100 частин з житлового будинку № 41 по вул. Липовецька (в минулому вул. Р.Люксембург) в м.Сквира Київської області, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ним право власності на: квартиру № 1 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м., 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1 кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральня літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3АДРЕСА_2 в житловому будинку № 41 по вул. Липовецька ( бувша вул. Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., в цілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Відповідач визнає позивача власником будинку про що свідчить його заява про визнання позову.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 2 статті 328 ЦК України визначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно положень ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

В свою чергу частиною другою статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача з договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором.

В свою чергу згідно положень ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пунктами 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина на житловий будинок» №7 від 04.10.1991 року передбачено, що при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності

Оскільки ОСОБА_1 вимагає виділу в натурі належної йому частини у праві спільної часткової власності на будинок і такий передбачений як правовою нормою ст. 364 ЦК України, так і є практично можливий виходячи з висновку що до частини будинку позивача є окремий вхід, вона повністю ізольована від части відповідачів, в кожній частині будинку є своє окреме опалення, електро та газопостачання, що не оспорюється відповідачами, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом виділу належної йому частини будинку, що є спільною частковою власністю.

Відповідно до правил ст.152 ЖК України в разі поділу будинку в натурі, коли необхідно провести перепланування та переобладнання необхідний дозвіл виконкому місцевої ради. Однак, зважаючи на ті обставини, що у випадку проведення вказаного виділу жодних перепланувань чи переобладнань не потребується, суд вважає, що такий дозвіл в даному випадку не є необхідним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі ст.ст. 200, 328, 334, 356, 364, 367, 657 ЦК України, ст.152 ЖК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 208,209,212-215,218, 223, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Провести виділ у натурі 77/100 частин з житлового будинку № 41 по вул.Липовецька (в минулому вул.Р.Люксембург) в м.Сквира Київської області, що перебуває у спільній частковій власності на дві ізольовані квартири №1 та № 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 1 в житловому будинку № 41 по вул.Липовецька ( бувша вул.Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: веранди кухні 1-1 площею 10.7 кв.м., коридору 1-2 площею 11.2 кв.м., житлових кімнат: 1-3 площею 18.2 кв.м.; 1-4 площею 25.4 кв.м.; кухні 1-5 площею 15.5 кв.м., коридора 1-6 площею 6.1. кв.м., котельні кухні 1- 7 площею 3.4 кв.м., ванної 1-8 площею 2.0 кв.м., туалету 1-9 площею 1.2 кв.м., вцілому загальною площею 93.7 кв.м., житловою площею 43.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а5», сарай прибудова літ. «е», сарай літ. «Е», убиральна літ. «З», гараж літ. «К», ганок літ. «а3», ворота з хвірткою №1, хвіртка № 2, огорожа № 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 3 в житловому будинку № 41 по вул.Липовецька ( бувша вул.Р.Люксембург) в м. Сквира, що складається з: коридору 3-1 площею 3.7 кв.м., кухні 3-2 площею 6.7 кв.м., санвузла 3-3 площею 5.0 кв.м., прихожої 3-4 площею 11.3. кв.м., житлових кімнат: 3-5 площею 15.2 кв.м., 5-6 площею 18.0 кв.м., вцілому загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою літ. «і/п», сарай гараж літ. «І».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: