Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4021/17 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Є.У. № 336/4619/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 (зацікавлена особа ОСОБА_5),

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про відмову у прийнятті виконавчого листа № 336/6180/16-ц, виданого 31.05.2017 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, про визначення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Скасовано повідомлення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу - виконавчого листа № 336/6180/16-ц, виданого 31.05.2017 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, стягувачу без прийняття до виконання від 28.07.2017 р.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду Шевченківський ВДВС м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.05.2017 р. визначено спосіб участі батька ОСОБА_3, у вихованні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з донькою за визначеним судом графіком.

31.05.2017 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 336/6180/16-ц (а.с.4).

26.07.2017 р. ОСОБА_3 подав виконавчий лист до Шевченківського відділу ДВС м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Запорізької області для виконання.

Повідомленням головного державного виконавця Шевченківського відділу ДВС ОСОБА_4 від 28.07.2017 р. зазначений виконавчий лист був скаржнику повернутий без прийняття його до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.5).

Суд першої інстанції правомірно вважав таке повернення безпідставним з огляду на проаналізовані та наведені у судовому рішенні чинні норми закону.

Зокрема, відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За Законом Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень інших органів», зокрема, органами виконавчої служби, які входять до системи органів примусового виконання рішень Міністерства юстиції України.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

Заперечення державного виконавця про те, що у виконавчому листі не передбачено жодних примусових дій не можуть бути підставою для відмови прийнятті виконавчого документу.

Так, державний виконавець усвідомлюючи, що виконавчий лист видано судом, не позбавлений права звернутися до суду у разі виникнення незрозумілостей або ускладнень при виконанні з вимогами про розяснення як самого судового рішення так і порядку його виконання в порядку, передбаченому ЦПК.

Крім зазначеного, судова колегія звертає увагу на те, що на час відмови у прийнятті виконавчого документу є чинним Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», з відповідними подальшими змінами.

Затверджена зазначеним наказом Інструкція з організації примусового виконання рішень, розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями зазначеної Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У тексті зазначеної інструкції йдеться про залучення органів опіки та піклування відповідно до покладених на них повноважень, яке обовязково здійснюється державним виконавцем при виконанні рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною, а також у разі необхідності забезпечення прав та інтересів дітей та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування).

Відтак посилання державного виконавця на те, що рішення суду про встановлення побачень з дитиною не підлягає примусовому виконанню є безпідставним.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: