Справа № 732/1708/16-ц Провадження № 22-ц/795/1269/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Березовський О. Д. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Шкарупою Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» про розірвання договору оренди землі,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення та неправильного застосування норм матеріального права.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.12.2017 рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_8 до СТОВ «Іскра» про розірвання договору оренди землі - скасовано, а провадження у справі закрито.

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 12.12.2012 у справі №6-14цс12, зводяться до того, що обчислення орендної плати було здійснено без врахування показників індексації за відповідні роки, чим підтверджується факт систематичної несплати відповідачем орендної плати, передбаченої договорами, що є підставою для розірвання договорів оренди.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 18-21.11.2017.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законні підстави для задоволення позову відсутні, оскільки доказами у справі не підтверджено систематичної несплати відповідачем орендної плати. Крім того, аналізуючи умови оспорюваних договорів, суд звернув увагу на те, що пункти 10 та 13 договорів, якими визначена істотна умова цих договорів оренди землі - обчислення розміру орендної плати - допускає неоднозначне тлумачення її обрахування, а відтак, по суті допускає існування різних підходів до визначення розмірів орендної плати, що призвело до виникнення спору про порядок обчислення розміру орендної плати та про наявність заборгованості.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Судом по справі встановлено, що між позивачами (орендодавцями), як власниками земельних ділянок, та СТОВ «Іскра» (орендар) протягом 2013 року були укладені договори оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, а саме:

- договір оренди землі №11 від 25.10.2013, орендодавець ОСОБА_5, земельна ділянка площею 3,1632 га, кадастровий номер НОМЕР_1; державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 01.11.2007 (а.с. 12-17); дата державної реєстрації - 28.05.2014 (а.с. 32);

- договір оренди землі №10 від 25.10.2013, орендодавець ОСОБА_6, земельна ділянка площею 3,2495 га, кадастровий номер НОМЕР_3; державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 від 22.06.2009 (а.с. 18-23); дата державної реєстрації - 28.05.2014 (а.с. 31).

За змістом вказані договори є ідентичними.

Порядок оплати за договорами прописаний в п. 9-11 та передбачає, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 976 грн 70 коп.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п.10).

Орендна плата вноситься впродовж року, але не пізніше 31 грудня поточного року (п.11).

Згідно з п.13 зазначених договорів, розмір орендної плати переглядається один раз на рік, зокрема, у разі зміни коефіцієнтів індексації, визначеної законодавством.

Відповідно до п. 38 дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Із відомостей на виплату грошей №6 від 14.11.2016, відомості на виплату орендної плати за землю за 2014-2015 роки (а.с. 59-62) вбачається, що позивачам було виплачена орендна плата за 2014-2016 роки, а саме:

- ОСОБА_5 - за 2016 рік у сумі 1178,47 грн, за 2015 рік у сумі 1018,66 грн та за 2014 рік у сумі 491,29 грн;

- ОСОБА_6 - за 2016 рік у сумі 1178,47 грн, за 2015 рік у сумі 1018,66 грн та за 2014 рік у сумі 491,29 грн.

При цьому, виходячи з сум, що були виплачені позивачам, орендна плата виплачувалась позивачам із врахуванням положень п. 9 договорів оренди у розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі за 2014-2016 роки. Проведення індексації на орендну плату, визначену у розмірі 3% нормативної грошової оцінки, відповідачем не проводилось.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також укладеними між сторонами договорами оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629, ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частина 1 статті 27 Закону, передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Посилання апелянта на правову позицію ВСУ у справі № 6-146цс12 ґрунтується на хибному розумінні та тлумаченні позивачами норм права, якими регулюються спірні правовідносини.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Вищевказана норма не передбачає інших складових, окрім системності і несплати, а відтак, факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками, так як, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, а часткової - їх недоотримання.

Таким чином, враховуючи, що позивачами як підставу для розірвання договорів оренди в позовній заяві зазначено виплата орендної плати без урахування індексації, висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для розірвання оспорюваних договорів оренди землі є вірним, оскільки згідно положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України розірвання договору оренди землі можливе лише у разі доведеності систематичної несплати відповідачем орендної плати, тобто неотримання її як такої взагалі.

Вказане вище відповідає правовій позиції ВСУ, що висловлена 11.10.2017 у справі за № 6-1449цс17.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: