Справа № 449/469/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача: ОСОБА_6,

представника відповідача: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Перемишлянська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 14 вересня 2006 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 в частині посвідчення права ОСОБА_9 на спадкування 1/2 частини спадкового майна, що складається із житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами, знаходиться в с. Білка по вул. Східній, дім №3 Перемишлянського району Львівської області, що належав ОСОБА_10, який помер 08 вересня 2005 року. Просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку з господарськими прибудовами за адресою: вулиця Східна №3 у с. Білка Перемишлянського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10.

В обґрунтування позову зазначила, що проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою Брюховицької сілької ради від 26.08.2016року. Покликається на те, що власником будинку був її батько - ОСОБА_10, який помер 08.09.2005року. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно будинок №3 по вул. Східній у с. Білка Перемишлянського району. Вважає, що оскільки за вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_9 проживали та були зареєстровані лише вона та її мати ОСОБА_11, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК вони прийняли спадщину за спадкодавцем ОСОБА_9 Звертає увагу суду на те, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив клопотання про відмову від неї. Вважає, що нею було прийнято спадщину на половину будинку №3 по вул. Східній у с. Білка Перемишлянського району, оскільки вона проживала на момент смерті батька з ним та нею не подавалась заява про відмову від права на спадщину. Зазначила, що лише після смерті своєї матері 21.02.2015 року, подавши заяву про прийняття за нею спадщини 23.04.2015 році дізналась, що її мати ОСОБА_9 отримала свідоцтво про право на спадщину на весь будинок №3 по вул. Східній у с. Білка Перемишлянського району. Звертає увагу суду на не, що таке свідоцтво є недійсним, оскільки порушує її право власності на 1/2 частину будинку та відповідно до ст. 1301 ЦК має бути визнане недійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з мотивів викладених у ньому. Повідомили, що відсутні підстави щодо застосування до даних правовідносин строку позовної давності, оскільки лише після смерті своєї матері, подавши заяву про прийняття спадщини дізналася про наявність свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_9 14.09.2006р. на весь житловий будинок.

В судовому засіданні відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представники: ОСОБА_6, ОСОБА_7 позов заперечили, у задоволенні такого просили відмовити

Вважають, що після смерті батька - 08.09.2005 року відкрилася спадщина і лише їхня мати ОСОБА_9 будучи спадкоємицею першої черги за законом, згідно вимог ст.1261 ЦК України, як його дружина, одна із подружжя, яка дійсно на час смерті ОСОБА_9 постійно проживала із своїм чоловіком, спадкодавцем та була прописана у даному будинку. Згідно вимог ст.1268 ЦК України отримала свідоцтво про право на спадщину. Звертають увагу суду на те, що позивач не проживала із матірю в будинку №3 по вул. Східній у с. Білка Перемишлянського району, оскільки ОСОБА_2 після закінчення школи вступила на навчання до м. Львова, згодом працювала, одружилася і постійно проживали в м. Львові, а в с. Білка була лише прописана. Після закінчення школи позивач взагалі не проживала в будинку батьків, не допомагала їм у ведені господарства, дуже рідко, лише раз на рік за життя батька приїжджала у село. Вважають, що позивач не прийняла спадщини після смерті батька, тому лише матері належав у цілому даний будинок, оскільки лише вона одна прийняла спадщину і після смерті вони, як її діти, прийняли спадщину. Окрім цього, повідомили, що ОСОБА_2 і всім дітям було відомо, що їхня мати звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 просив застосувати до даних правовідносин строк позовної давності та відмовити у позові з цих підстав.

Представник третьої особи завідувач Перемишлянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 повідомила, що за матеріалами спадкової справи, розпочатої 06.03.2006р. єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - ОСОБА_9, яка у своїй заяві, написаній власноручно вказала, що інших спадкоємців за законом першої черги немає. У своїй заяві повинна була зазначити інших спадкоємці, зокрема всіх своїх дітей, а нотконтора б визначала, хто прийняв спадщину. Окрім цього, у довідці Брюховицької сільської ради від 02.03.2006р. №643 наданої держнотконторі не зазначено, що був спадкоємець, який спадщину прийняв, фактично спільно проживаючи із спадкодавцем. Згідно ст. 1297 ЦК України вимагає від спадкоємця, який прийняв спадщину звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Держнотконтора видала свідоцтво про право на спадщину єдиному спадкоємцю, за інформацією держнотконтори, який спадщину прийняв. Коло спадкоємців нотаріальна контора встановлює зі слів. Вважає, що права позивача є порушеними, частково із її вини, оскільки не звернулася до нотконтори із заявою. Якщо в держнотконторі була б інформація про те, що позивач проживала спільно із спадкодавцем на момент смерті, нотконтора її право б захистила і не видавала б свідоцтва на дану часку, оскільки вона для цього працює. Вважає, що позивач мала право на половину спадкового майна, оскільки на час смерті проживала із спадкодавцем і вважається такою, що прийняла спадщину.

Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 - батько позивача, відповідачів та чоловік ОСОБА_9 помер 08 вересня 2005 року, свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 І-СГ №446995 від 22.09.2017р. (а.с.8)

Згідно довідки Брюховицької сільської ради від 08.09.2016р. №190 ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно записів в погосподарських книгах з 1991 року по сьогоднішній день. При відвідуванні сільської ради ОСОБА_2 повідомляла, що їй чиняться перешкоди в користуванні будинком №3 по вул. Східній в с. Білка Перемишлянського району (а.с.10)

Згідно довідки виконавчого комітету Брюховицької сільської ради від 17.03.2017р. №71, відповідно до записів в погосподарській книзі по с. Білка за 1991-1995рр., ОСОБА_2, 14.06.1967р.н. була зареєстрована і зареєстрована по даний час в с. Білка, вул. Східна,3 Перемишлянського району, а також за даною адресою з 1991 року до дня смерті був зареєстрований ОСОБА_10 (а.с.26).

З матеріалів спадкової справи № 93 розпочатої 06.03.2006року вбачається, що 06.03.2006 року із заявою про прийняття спадщини до Перемишлянської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_9 в якій вказувала, що приймає майно після смерті померлого чоловіка, а саме: житловий будинок з господарськими прибудовами в с. Білка Перемишлянського району Львівської області з присадибною ділянкою площею 0,5989 га; земельний пай площею 0,2225га; грошові вклади з процентами та компенсаційними нарахуваннями. При цьому у заяві зазначила, що інших спадкоємців немає. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що відповідачці були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її чоловіка, ОСОБА_10

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.09.2006року виданого державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2273 спадкоємцем до майна ОСОБА_10, котрий помер 08.09.2005 року є його дружина ОСОБА_9, 1934 р. н., що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкове майно на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами, що знаходиться в с. Білка, вул. Східна,3 Перемишлянського району на земельній ділянці площею 0,5989 га і належить померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Брюховицької сільської ради 12.06.2006 року, згідно рішення виконавчого комітету Брюховицької сільської ради від 21.03.2006 року №7 та зареєстрованого у Золочівському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 12.06.2006 р. під реєстровим №32 в реєстрову книгу №1

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України. Спадкуванням є перехід прав та обов»язків / спадщини/ від фізичної особи , яка померла/ спадкодавця/, до інших осіб / спадкоємців/ .

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Частиною І ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що сторони є спадкоємцями першої черги, як дружина та дочка померлого, які зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем на день його смерті.

Представником відповідача заявлено заяву щодо застосування строків позовної давності, оскільки позивачкою пропущено строк для звернення до суду з позовом з такими вимогами.

Суд вважає, що положення ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України матеріального права не можуть бути застосовані до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Згідно пп.4.10 п.4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежено. Зокрема, в даному випадку має значення факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем нотаріусу. У разі відмови останнього у видачі свідоцтва про право на спадщину може слідувати звернення до суду для встановлення факту такого проживання.

Проте, як вбачається із матеріалів справи позивачці стало відомо про видачу свідоцтва про право на спадщини від 14.09.2006р. лише 23.04.2015 році, після звернення до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, після смерті своєї матері, яка померла 21.02.2015р.

Як вбачається, з матеріалів справи, а саме: довідками Брюховицької сільської ради від 08.09.2016р. №190 та від 17.03.2017р. №71 ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно записів в по господарських книгах з 1991 року по сьогоднішній день.

Вказана обставина свідчить про те, що остання вступила у спадщину, як особа, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З урахуванням того, що ОСОБА_9 мала право на спадкування лише 1/2 частини спірного спадкового майна спадкодавця ОСОБА_10, то видане їй свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним в частині оформлення права на спадщину щодо 1/2 частини спірного спадкового майна, право на яку на момент оформлення оспорюваного свідоцтва мала позивач ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, якому за життя належав житловий будинок.

На підставі вищенаведеного слід визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 вересня 2006 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8Й Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку з господарськими прибудовами з адресою: вулиця Східна №3 у с. Білка Перемишлянського району Львівської .області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, померлого 08 вересня 2005 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14 вересня 2006 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 і зареєстроване в реєстрі за №2273 (спадкова справа №93/2006), в частині посвідчення права ОСОБА_9 на успадкування 1/2 частини спадкового майна, що складається із житлового будинку з відповідними господарськими прибудовами, знаходиться в с. Білка по вул.. Східній, дім №3 Перемишлянського району Львівської області, що належав ОСОБА_10, який помер 08 вересня 2005 року, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Брюховицької сільської ради 12.06.2006 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку з господарськими прибудовами з адресою: вулиця Східна №3 у с. Білка Перемишлянського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, померлого 08 вересня 2005 року

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_12