Справа № 386/1105/17
Провадження № 2/386/625/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих аліментів,

встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих аліментів, посилаючись на те, що 10 липня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що 08.07.2017 року набрали чинності зміни до Сімейного кодексу України (далі СК України) щодо збільшення мінімального розміру аліментів, тобто розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з наведеним, позивач просить збільшити розмір стягнутих аліментів та стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

В порядку ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2005 року між сторонами було розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 27 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 5).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.12.2003 року Ємилівською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 3).

Згідно довідки про склад сім`ї за №553, виданої 16 листопада 2017 року Молдовською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем в АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Як вбачається з копії рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2013 року, з відповідача стягнуто на користь позивача щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., починаючи з 21.05.2013 року і до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 30.01.2017 року перебуває на військовій службі за контрактом терміном на 3 роки, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах сержантського та рядового складу, укладеного 30.01.2017 року між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 полковника ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що на час винесення рішення суду від 10.07.2013 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону №2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у абз. 4 п. 17 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснив судам, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, застосування якого наразі поширюється також на аліменти визначені у частці, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав розмір аліментів підлягає збільшенню.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 05.02.2014 року №6-143цс13, про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 640 грн. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_2 за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 липня 2013 року та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягування аліментів на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2013 року по справі №405/4557/13-ц, провадження №2/405/943/13.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. на рахунок 0111, отримувач коштів УДК в Голованівському районі, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області МФО 823016, Код , Призначення платежу: за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих аліментів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Гарбуз О. С.