Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.11.2006 року по 26.12.2011 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розлучення син проживав спочатку з відповідачкою, але з грудня 2016 року постійно проживає з позивачем. Позивач просив суд визначити місце проживання їхнього сина ОСОБА_4 за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов визнала, пояснила, що син дійсно протягом року проживає постійно з батьком, вона говорила з сином, він сам так вирішив, а тому вона не заперечувала проти такого рішення сина.

Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні просила суд визначити місце проживання сина сторін ОСОБА_4 разом з батьком, оскільки це відповідає інтересам хлопчика, який сам висловив бажання проживати саме з батьком, батько піклується про сина, цікавиться його навчанням, розвитком, створив всі необхідні умови для проживання сина з ним.

Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймають участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2006 року, шлюб було розірвано відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2011 року по справі № 2-1088/2011 за позовом ОСОБА_5 , що стверджується копією цього рішення, яке набрало законної сили 09.01.2012 року.

В рішенні зазначено про відновлення дружині дошлюбного прізвища ОСОБА_6 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує з копії свідоцтва про народження дитини.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу відповідачка з сином проживали в АДРЕСА_2 , з грудня 2016 року син сторін постійно проживає з батьком по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради від 18.10.2017 року № 136, ОСОБА_7 2007 року народження проживає по АДРЕСА_1 без реєстрації за даною адресою з 15.12.2016 року по даний час, також проживав тут з 25.05.2016 року по 01.09.2016 року.

Син сторін по справі ОСОБА_8 навчається в 5-В класі Фастівської ЗОШ I-III ст. № 1, що стверджується довідкою зі школи від 09.10.2017 року.

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 09.09.2017 року, складеного депутатом Фастівської міської ради за місцем проживання позивача з сином, проживають вони у приватному будинку загальною площею 120 кв.м, у цьому будинку проживають дружина позивача, його батьки, у сина ОСОБА_4 є своя кімната, письмовий стіл, ліжко, ноутбук, планшет, він відвідує різні гуртки, навчається в ЗОШ № 1, доглянутий, забезпечений всім необхідним, для нього створені всі умови для проживання та всебічного розвитку.

Зі школи, де навчається ОСОБА_8 , надано позитивні характеристики на хлопчика, вказано на те, що батько приділяє велику увагу вихованню сина, систематично відвідує школу, цікавиться навчанням і поведінкою сина, бере участь у житті школи. ОСОБА_9 одягнений, забезпечений шкільним приладдям, він займається спортивною боротьбою, відвідує ГО «Спортивна нація», бере участь у змаганнях, займає призові місця.

За підписом голови вуличного комітету надано також позитивну характеристику на сім`ю ОСОБА_10 , в якій зазначено про те, що їхня сім`я користується повагою серед сусідів.

Позивач є інвалідом війни 3 групи, одержує пенсію по інвалідності, з 2015 року входить до складу правління міськрайонної громадської організації «Асоціація учасників бойових дій та учасників АТО», є заступником голови цієї організації, також перебуває на військовій службі в Фастівському об`єднаному міському військовому комісаріаті на посаді водія відділення забезпечення, згідно довідки про доходи, його заробітна плата з липня по грудень 2016 року склала 43 319 грн.79 коп.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини.

В ст.150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На звернення позивача до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, йому було рекомендовано листом від 27.02.2017 року за вирішенням питання щодо визначення місця проживання дитини звертатися до суду.

За ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні було вислухано думку малолітнього ОСОБА_3 , який вказав на те, що він бажає проживати з батьком, йому подобається у школі, він має можливість займатися спортом, у нього склалися хороші стосунки з дружиною батька, йому ніхто не перешкоджає зустрічатися з матір`ю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність сина до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом приймаються до уваги ті обставини, що протягом останнього року син сторін постійно проживає з батьком, який належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину всім необхідним.

Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін разом з батьком судом, крім наведених вище обставин, враховується думка та бажання самого ОСОБА_4 , а також той факт, що мати хлопчика не заперечує щодо його проживання з батьком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дитини, необхідно на даний час визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки останній найбільш оптимально може забезпечити умови проживання та виховання дитини.

Суд також вважає, що в даному випадку дитина не буде розлученою з матір`ю, оскільки вона має можливість за бажанням приймати участь у вихованні та утриманні свого сина, цікавитися його навчанням та успіхами, станом здоров`я, перешкод у спілкуванні відповідачки з сином позивач не чинить.

Отже, проаналізувавши все наведене вище, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини саме з батьком, оскільки це буде в її інтересах з врахуванням її бажання, а вирішити питання всупереч думці дитини в даному випадку підстав немає, тоді як всі норми законодавства і міжнародного права першочергову увагу при вирішенні такого спору приділяють найкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі ст.88 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає відшкодуванню на користь держави за рахунок відповідача судовий збір в сумі 640 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід війни.

Керуючись Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), ст.29 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 157, 159, 160, 161, 171 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання його батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко