АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5984/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Харківська одинадцята державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про припинення договору іпотеки та скасування заборони на нерухоме майно та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Харківська одинадцята державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про припинення договору іпотеки та скасування заборони на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що 30 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитний договір № 5434793, згідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 46 600 дол. США на споживчі потреби строком до 30 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 уклала з ЗАТ «ПУМБ» договір іпотеки, предметом якого є квартири АДРЕСА_1.

На час укладення договору іпотеки ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Він звернувся до Одинадцятої ХДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька на 1/2 частину квартири, однак йому було відмовлено, оскільки на квартиру існує обтяження.

Просить припинити договір іпотеки від 27 червня 2008 року № 6564547 в частині визначення предмету іпотеки 1/2 частини квартири, що належала на праві власності ОСОБА_4 та скасувати заборону на цю 1/2 частину квартири.

Віповідач ПАТ «ПУМБ» позовні вимоги не визнав.

У лютому 2015 року звернувся до суду з зустрічним позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на майно набуте під час шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, його спадкоємцем є ОСОБА_2, який набув право власності на це майно.

У разі переходу права власності іпотека є дійсною на його частину квартири.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором в загальному розмірі 95 211,61 дол. США, 6 821,12 грн. за першим траншем кредиту та 11 644,40 грн. звернуто стягнення на спірну квартиру шляхом продажу 1/2 частини на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На даний час Банком звернено стягнення на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_3 на 1/2 частини квартири, належної ОСОБА_2 стягнення не звернуто.

В той же час рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року встановлено фактичні обставини, саме: факт порушення Боржником зобов'язань за кредитним договором, розмір заборгованості, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки, правові підстави звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після ухвалення рішення зазначена сума боргу боржником не погашалась.

Просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 червня 2008 року № 6564471 в загальному розмірі 95 211,61 дол. США, 6 821,12 грн. за першим траншем кредиту та 11 644,40 грн. за другим траншем кредиту, звернути стягнення на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка успадкована ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року ухвалу апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову ПАТ «ПУМБ» скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 залишено без змін.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить рішення суду у частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що іпотека є дійсною для набувача нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

При ухваленні рішення 16 січня 2014 року апеляційним судом залишено без уваги питання щодо звернення стягнення на 1/2 частини спірної квартири належну ОСОБА_4 з підстав невирішеного питання спадкування після його смерті.

У зв'язку з тим, що вимоги Банку вирішено не у повному обсязі та наявністю спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_2, вважають правомірним звернення до суду з вимогами до ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в частині 1/2 частини належній ОСОБА_4

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ПАТ «ПУМБ» суд першої інстанції виходив з тих обставин, що рішенням апеляційного суду від 16 січня 2014 року вже надано оцінку обставинам по справі і відмовлено у задоволенні позову.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 30 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» ( далі ПАТ «ПУМБ») укладено кредитний договір № 5434793, згідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 46600 доларів США на споживчі потреби строком до 30 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та ЗАТ «ПУМБ» укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 січня 2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири як на майно, набуте в шлюбі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в загальному розмірі 110637,47 дол. США та 29646,06 грн.; визнано договір про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ПУМБ» 27 червня 2008 року недійсним.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 грудня 2013 року до участі в справі в якості правонаступника ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2013 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині позову ОСОБА_4 до ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 6564471 від 27 червня 2008 року в загальному розмірі 95211,61 дол. США, 6821,12 грн. пені за першим траншем кредиту та 11644,40 грн. за другим траншем кредиту звернуто стягнення на квартиру, що належить ОСОБА_3 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу 1/2 частки на прилюдних торгах за початковою ціною встановленою на підставі оцінки, проведеної суб*єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

З тексту рішення суду вбачається, що у 2011 році Банком пред'явлено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки до власників іпотечного майна -ОСОБА_4 та ОСОБА_3 У грудні 2012 року ОСОБА_4 подано зустрічний позов про визнання іпотечного договору недійсним.

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та залучено до участі у справі у якості правонаступника його сина ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2014 року підстав для визнання недійсності правочину в цілому чи відносно певної частини майна не встановлено та звернуто стягнення на 1/2 частину спірної квартири, яка належить ОСОБА_3

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33 цс15.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 березня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після ОСОБА_4, він проживав разом зі спадкодавцем, однак ОСОБА_2 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з наявністю заборони на нерухоме майно. Отже, на даний час саме ОСОБА_2. є власником спірного майна.

Згідно звіту №1936/17 суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 становить 318000 грн. Отже, дана сума становить початкову ціну спірного майна.

Заборгованість за кредитним договором не погашена, договір іпотеки не припинено, а тому позовні вимоги Банку про звернення стягнення на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_2 як спадкоємцю ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАТ «ПУМБ» підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2015 року у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАТ «ПУМБ» про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором від 27 червня 2008 року № 6564471 в загальному розмірі 95211,61 дол. США, 6821,12 грн. за першим траншем кредиту та 11644,40 грн. за другим траншем кредиту, звернути стягнення на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка успадкована ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, якому 1/2 частина належала на підставі рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2012 року, загальна площа квартири 64,80 кв.м., житлова - 43,80 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності у розмірі 318000( триста вісімнадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у сумі 6699 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: