Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/7935/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Номер провадження 22-ц/778/3312/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні онуків,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнили, до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні онуків.

В обґрунтування зазначеного позову зазначали, що позивачі є дідом та бабусею, а відповідач матірю неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після припинення шлюбних стосунків між сином позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_3 створює перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками, не надає можливості спілкування,

Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили суд визначити способи участі їх у вихованні обох онуків шляхом встановлення систематичних зустрічей з ОСОБА_6 кожної першої неділі місяця з 14.00 години до 17.00 години без присутності матері за місцем проживання позивачів з правом відвідування навчальних та культурно-розважальних закладів; дати можливість спільного відпочинку позивачам разом з ОСОБА_6 у літній період протягом 10 днів поспіль у зручний для дитини час за умови своєчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку, повідомлення про подальше перебування дитини, враховуючи стану здоровя дитини та інших обставини, що можуть мати істотне значення; встановлення систематичних зустрічей з ОСОБА_7 кожної першої неділі місяця з 17.00 години до 19.00 години без присутності матері за місцем проживання позивачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року позовну заяву задоволено частково.

Визначено час спілкування та способи виховання неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, встановивши для позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5:

-періодичні побачення з неповнолітніми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, кожну першу неділю місяця з 14.00 години до 17.00 години за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень без присутності ОСОБА_3;

-час для спільного відпочинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме протягом не менше десяти календарних днів поспіль влітку кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_3 без присутності ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду із апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність рішення суду у звязку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визначити спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом надання одного побачення на місяць в останню неділю місяця з 18-00 год. до 19-00 год. в обовязковій присутності матері ОСОБА_3 за попередньою домовленістю між батьками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_6, 02.08.2007 року, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_8 та ОСОБА_3, що підтверджується наданими копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 14.-15).

Батьками ОСОБА_8 у свою чергу є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 13).

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є відповідно дідусем та бабусею щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивачі зареєстровані проживаючими на території України за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хворостяна, 24 (а.с. 31, 32, 68). За місцем проживання характеризуються з позитивного боку (а.с. 69, 70).

23.10.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір про сплату аліментів, яким погоджено між сторонами обовязок ОСОБА_8 сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання обох дітей в сумі по 1000 грн. на кожну дитину (а.с. 16, 17).

Факт проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із матірю ОСОБА_3 сторонами в судовому засіданні не заперечується.

При зверненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування, як вбачається з висновку від 18.04.2017 року, будь-якого способу участі дідуся та бабусі у вихованні онуків органом опіки не визначено та таку можливість фактично перекладено на суд ( а.с. 84-85).

Встановлено, що між сторонами у справі склались неприязні відносини.

Задовольняючи частково позов і визначаючи спосіб участі діда і баби у вихованні онуків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі мають право спілкування зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Можливість настання будь-якої шкоди для здоров'я дітей, їх психічного, фізичного та духовного розвитку при спілкування з позивачами не встановлена.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки судом першої інстанції вірно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, у повній мірі досліджені та оцінені докази, надані сторонами, та правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють питання участі близьких родичів у вихованні неповнолітніх дітей.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами.

Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Оскільки орган опіки та піклування усунувся від надання висновку щодо участі позивачів у вихованні онуків, вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що при їх побаченні з онуками в першу неділлю місяця з 14-00 до 17-00 годин за місцем проживання позивачів з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень без присутності відповідача та час для спільного відпочинку позивачів з онукою ОСОБА_6, протягом не менше десяти календарних днів поспіль влітку кожного року за попереднім погодженням з відповідачем без її присутності, найкращим чином будуть забезпечуватися інтереси малолітніх.

Статею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції надав оцінку всім доказам, наданим сторонами.

За вказаними вище нормативними актами, а також положеннями ст. 263 СК України, діях яких поширюється на спірні правовідносини, дід та баба мають право спілкуватися зі своїми онуками, брати участь у їх вихованні і тільки за наявності обставин, які свідчать про їх негативний вплив, вони можуть бути обмежені у реалізації своїх прав щодо дитини.

Доказів про те, що позивачі своєю поведінкою чи людськими якостями негативно впливають на своїх онуків і це має наслідки щодо її розвитку, виховання та стан здоров'я матеріали справи не містять, не встановлено цього і при перегляді справи судом апеляційної інстанції, тому правових підстав для обмеження позивачам у спілкуванні з дитиною, до чого зводиться вимога в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Жодних доказів на підтвердження неможливості здійснення позивачами прав щодо виховання дітей, негативного ставлення та впливу позивачів на дітей суду не надано, а отже, відсутні виключні обставини, які обумовлюють визначення побачень позивачів з онуками лише у присутності відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції, визначив порядок і спосіб участі позивачів у вихованні онуків відповідно до ст. ст. 257, 159 СК України та обґрунтовано задовольнив позов частково.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: