Справа № 459/1989/17
Провадження № 4-с/459/35/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

при секретарі Головко А.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 року заявник звернулася до суду зі скаргою, у якій просила: визнати дії Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області з відмови у знятті арешту з мого майна неправомірними; зобовязати Червоноградський міський відділ ДВС ГТУЮ у Львівській області зняти арешт з майна ОСОБА_2, що був головним державним виконавцем Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ У Львівській області постановою про відкриття виконавчого провадження № 23028445 від 25.11.2010 року.Вимоги обґрунтовані тим, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2010 року ОСОБА_2 визнано винною за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією 1/2 частини всього особисто належного їй майна.25.11.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1-390 від 15.11.2010 року про конфіскацію половини особисто-належного майна ОСОБА_2, даною постановою накладено арешт на майно останньої. Оскільки ОСОБА_2 на праві приватної власності належало 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, конфіскації підлягала ? частина вказаної квартири.Оскільки здійснити конфіскацію 1/4 частини квартири виявилось неможливо, через те що квартира є неподільної річчю, державним виконавцем 08.12.2010 року винесено постанову про повернення виконавчого документу. Однак при завершені виконавчого провадження арешт з майна знято не було. 23.07.2015 року ОСОБА_2 склала заповіт та все своє майно заповіла на користь ОСОБА_119.01.2017 року ОСОБА_2 померла, вона є єдиним спадкоємцем померлої. Від нотаріуса стало відомо, що на майно ОСОБА_2 органами державної виконавчої служби накладено арешт, і нотаріус не зможе видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.17.07.2017 року вона звернулась до Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про зняття арешту із майна ОСОБА_2, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що у Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області відсутні законні підстави для зняття арешту, оскільки ст. 40, 59 Закону України Про виконавче провадження містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту.

Заявник у судовому засіданні скаргу підтримала, пославшись на обставини викладені у скарзі, просить її задовольнити.

Представник Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Заслухавши заявника, зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2010 року ОСОБА_2 визнано винною за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією 1/2 частини всього особисто належного їй майна.

Згідно з Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 17.07.2017 року №92123367, ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1.

23.07.2015 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого остання все своє майно заповіла на користь ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту.

19.01.2017 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 454674 від 21.01.2017 року.

Згідно відповіді Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області № 7/39871439/8943 від 28.07.2017 року адресованої ОСОБА_1, на виконанні у Червоноградському міському відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження №23028445 з виконання виконавчого листа №1-390 від 15.11.2010 року про конфіскацію половини особисто-належного майна ОСОБА_2 на користь держави. 25.11.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 08.12.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. Відсутні законні підстави для зняття арешту, оскільки ст. 40, 59 Закону України Про виконавче провадження містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту.

Такі дії державного виконавця відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з усього майна боржника або його частини у звязку із поверненням виконавчого документа.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, в.о. начальника Червоноградського міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області діяв відповідно до закону, а доводи заявника правомірності такого рішення не спростовують.

Згідно з частиною 3 статті 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 209, 386, 387 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д. І. Рудаков