Справа № 214/4145/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 грудня 2017 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретар судового засідання Бєлікова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4145/17
за позовною заявою: ОСОБА_1
про: визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 19.07.2017 року, в якій просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/249, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
В обґрунтування предявлених вимог вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2000 року на праві приватної власності їй належить квартира №249 в буд.№2 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В зазначеній квартирі значиться зареєстрованим місце проживання її сина ОСОБА_2, який протягом останніх декількох років за вказаною адресою не проживає, оскільки виїхав на заробітки до м. Трієст, Республіки Італія, де фактично проживає за адресою: Віа Овідіо 4, м. Трієст, та займається підприємницькою діяльністю. Вказані обставини в їх сукупності, на її переконання, є свідченням втрати ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким йому ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи предявлені вимоги.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-
На праві приватної власності ОСОБА_1 належить житлове приміщення, розташоване за адресою: б-р. Вечірній 2/249, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу серії АВН № 907163 від 29.09.2000 року. Право власності зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» за позивачем 16.10.2000 року в реєстровій книзі за №54-п, стор.536, запис №536 (а.с.8).
Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №23 від 14.06.2017 року та відповіді з адресно-довідкового підрозділу (а.с.7,19), з 12.11.2000 року та по теперішній час за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Крім того, як вказувала позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ № 153618, виданого 25.11.2014 року (а.с.6), ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Як вказувала позивач, ОСОБА_2 в житловому приміщенні, розташованому за адресою: б-р. Вечірній 2/249, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, не проживає тривалий час, оскільки виїхав на постійне місце проживання за кордон, де займається підприємницькою діяльністю.
Так, як вбачається з наданої позивачем виписки з Реєстру підприємців ТПРСП м. Трієст, зробленої реєстратором ОСОБА_3 від 19.02.2016 року (в перекладі з італійської мови, нотаріально засвідченому), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: Віа Овідіо 4 (Via Ovidio 5), м. Трієст, Республіка Італія, з 19.02.2016 року значиться зареєстрованим за фахом «малий підприємець» (особливий розділ), має власне приватне підприємство та здійснює підприємницьку діяльність з пакування та фасування продовольчих товарів та розливу напоїв за дорученням третіх осіб; податковий код та реєстраційний номер VNVDYT88S01Z138J (а.с.11-16).
Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно проживання ОСОБА_2 за кордоном та відсутність понад 1 рік за місцем його реєстрації.
Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з початку 2016 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання за кордоном в м. Трієст, Республіка Італія, де він має власний бізнес (що в розумінні ст.107 ЖК УРСР вже є достатньою підставою, яка свідчить про втрату ним права користування житлом), в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1, яка вимушена сплачувати за відповідача ОСОБА_2 додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/249 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 264-265, 273, 280-284, 287, 354, 355, п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року) п.п.15, п.1 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» в частині стягнення судових витрат. Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу.
Повний текст рішення суду складено та підписано 19.12.2017 року.
Суддя О.І. Євтушенко