Справа № 304/1414/13-ц
У Х В А Л А

13 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Перечинського районного суду від 01 жовтня 2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон по справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції - Вогар В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, -

встановила:

Зазначеною ухвалою задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Перечинського РУЮ та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, до виконання боржником своїх зобов'язань.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків щодо його ухиляння від виконання судового рішення. Також посилається на те, що ним по мірі можливості здійснюються платежі, що підтверджується копіями квитанцій.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного виконавця ДВС у Перечинському районі від 31.08.2006 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-211 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.36).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, чи рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Згідно акту державного виконавця від 03.03.2012 року ОСОБА_1 проживає в будинку батьків другої дружини, майна на праві власності за ним не зареєстровано, має на утриманні малолітню дитину, на даний час проходить лікування в кардіодиспансері. З 02.04.2012 р. вирішив стати на облік в Перечинському РЦЗ (а.с.47).

Зазначений акт підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 не мав достатніх можливостей, які б дозволяли йому повноцінно сплачувати аліменти, а тому, відсутні підстави стверджувати, що при наявності таких можливостей, ухилявся від виконання аліментних обов'язків.

Як убачається зі змісту подання головного державного виконавця відділу ДВС, станом на 02.08.2013 року, рахується заборгованість по сплаті аліментів у сумі 34696,53 грн., (а.с.58).

Хоч матеріали справи і містять підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, але у справі не зазначено доказів того, що такі дії носили умисний характер при наявності можливості сплачувати такі.

Разом з тим, ОСОБА_1 долучив до апеляційної скарги квитанції по сплаті аліментів, що доводить той факт, що сплачує аліменти по мірі можливості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця, а тому, ухвала Перечинського районного суду від 01.10.2013 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Перечинського РУЮ.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 307, 312, 314, 315, 3771 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 01 жовтня 2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції - Вогар В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді