Справа № 408/6668/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи: відділ освіти, спорту та туризму Любанської районної виконавчої ради (Республіка Білорусь), орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації Луганської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з цим позовом до суду, в якому, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 вказала, що від шлюбу з відповдачем вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 14 грудня 2013 року шлюб між ними за рішенням суду було розірвано, хоча відповідач проживав окремо від них з 2011 року. З цього часу відповідач фактично не приймав участі у вихованні та житті дитини, а крім того відповідач на цей час не сплачує утримані з нього за рішенням суду аліменти, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. На цей час вона з дочкою проживає в Республіці Білорусь, а відповідач продовжує свідомо нехтувати своїми обов'язками щодо утримання, піклування, належного виховання своєї дитини.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. При цьому позивач додала, що вони з відповідачем разом фактично вже не проживали ще з 2010 року. Він її також не забирав з родильного дому після народження дитини. Відповідач сплачував аліменти за рішенням суду до 2014 року. З 2014 року вона з дочкою проживає в Республіці Білорусь, сплата аліментів з цього часу припинилась. Відповідач обізнаний, де вони знаходяться, оскільки надавав дозвіл дитині на виїзд за кордон. Підкреслювала, що відповідач взагалі не цікавився дитиною з самого народження, бачив її один раз.

Від третьої особи - відділу освіти, спорту та туризму Любаньського районного виконавчого комітету (Республіка Білорусь) у відповідності з вимогами Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах надійшов висновок, в якому вказаний орган опіки та піклування за місцем проживання малолітньої дитини дійшов висновку щодо можливості позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4

Орган опіки та піклування Біловодської районної адміністрації Луганської області висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дочки фактично зробити не зміг, оскільки ОСОБА_3 проживає на непідконтрольній частині території Луганської області, у зв'язку з чим представник цього органу подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК).

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 25 вересня 2010 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який 14 грудня 2013 року за рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 01 грудня 2013 року було розірвано.

Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З виконавчого листа № 2-812, виданого Ровеньківським міським судом Луганської області 27 квітня 2011 року вбачається, що з відповідача в судовому порядку на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 в розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 17 березня 2011 року і до досягнення дочкою повноліття.

Копіями посвідки на проживання позивача в Республіці Білорусь та актом обстеження умов життя та виховання малолітньої, складеним 25 липня 2016 року відділом освіти, спорту та туризму Любанського райвиконкому підтверджується факт, що позивач разом з дочкою та новим чоловіком з 2014 року проживають у місті Любань Республіки Білорусь. Відповідач за час проживання в Республіці Білорусь дочку не відвідував, її долею не цікавиться, аліменти не сплачує. Вихованням дитини займаються її мати та вітчим ОСОБА_5, якого ОСОБА_4 вважає своїм батьком.

Наведене переконало суд, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання та утримання своєї дочки, що також підтверджено висновком органу опіки і піклування в особі відділу освіти, спорту та туризму Любаньського районного виконавчого комітету (Республіка Білорусь), який вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_4, тому позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, у зв'язку з чим його слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Ясенівський міста Ровеньки Луганської області, позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, уродженки смт. Ясенівський міста Ровеньки Луганської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий: