Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

11 липня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 березня 2012 року року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500 грн, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань виникла заборгованість, яка з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог станом на 31 серпня 2017 року становить 51332,89 грн., яка складається з 1245,50 грн. заборгованість за кредитом; 42566,78 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 4600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина); 2420,61 грн. (процентна складова), яку банк просив стягнути на його користь із відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 45012,28 грн. за кредитним договором №б/н від 13.03.2012 р., яка складається з наступного: 1245,50 грн. - заборгованість за кредитом; 42566,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог змінити та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафу (фіксованої та процентної частини) рішення суду першої інстанції не оскаржується та не переглядається судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, зазначених в ній, просив суд скаргу задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у відсутність представника не подавав.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено укладення кредитного договору з ОСОБА_2 та суму заборгованості за кредитом, процентами, комісією та пенею, яка підлягає стягненню з відповідача. Водночас відмовлено у стягненні штрафу з підстав, що одночасне нарахування пені і штрафу свідчить про подвійну відповідальність за одне і теж саме порушення, що не відповідає вимогам ст. 61 Конституції України.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися в повній мірі погодитися неможливо.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 13 березня 2012 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк».

Підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_2 погодилася що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500 грн, зі сплатою 30 % річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомилася і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки, яка надана позивачем, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, за несвоєчасне погашення заборгованості встановлена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/ 30- яка нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.

За порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів стягується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 7).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку є укладенням кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем.

Також спростовуються доводи відповідача про те, що недоведеним є отримання кредитних коштів в сумі 2500 грн.

За змістом п. 2.1.1.3.4 Умов і правил надання банківських послуг обовязки банку по наданню кредитного ліміту відповідно до заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту.

За змістом п. 8 Розділу VII постанови Правління НБУ від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» емітенти зобов'язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов'язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України.

З наданих позивачем виписок по рахунку ОСОБА_2 за період 02 липня 2000 по 02 серпня 2017 року видно, що відповідач почала використовувати кредитні кошти з 14 березня 2012 року шляхом списання грошових коштів в розмірі 10 грн., і безпосереднього отримання готівкових коштів на загальну суму 2000 грн. через банкомат 26 березня 2012 року (а.с. 104).

Надана позивачем виписка по рахунку є належним доказом отримання та використання ОСОБА_2 кредитних коштів за договором від 13 березня 2012 року.

Водночас ОСОБА_2 отримала кредитні коши на умовах відновлювальної кредитної лінії, що надає можливість клієнту упродовж дії договору неодноразово отримувати та погашати суму кредиту в межах установленого ліміту.

Відповідачем не спростовано доводів позивача про отримання кредитних карток, користування ними та наданих виписок по рахунку за цими кредитними картками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1.1.4.2 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що у випадках порушення держателем карти чи довіреною особою вимог чинного законодавства України і/або умов цього договору і /або у випадку виникнення овердрафту банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем і/або довіреною особою держателя своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за цим договором.

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором від 13 березня 2012 року виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 51332,89 грн., яка складається з 1245,50 грн. заборгованість за кредитом; 42566,78 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 4600 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина); 2420,61 грн. (процентна складова).

Не приймаються до уваги доводи відповідача щодо звернення позивача до суду після спливу строку позовної давності.

Так, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) .

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, №6-95цс14 від 17.09.2014 року, №6-103цс14 від 24.09.2014 року, №6-134цс14 від 01.10.2014 року.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16.

Сплата щомісячних платежів повинна була здійснюватися до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, а останній платіж було здійснено ОСОБА_2 26 вересня 2013 року, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 106).

З даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 11 липня 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.

Виходячи з чого, вимоги банку про сплату заборгованості за відсотками підлягають задоволенню починаючи з 11 липня 2013 року.

Крім того, по справі встановлено, що на момент укладення кредитного договору сторонами було погоджено розмір процентної ставки на рівні 30% річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що банком двічі підвищувалася процентна ставка з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, та з 01 квітня 2015 року до 43,2% річних (а.с. 123).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не пізніше, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_2 під розписку про зміну розміру процентної ставки, а повідомлення про тарифи на сайті банку не є підтвердженням виконання обовязку повідомлення клієнта про таку зміну.

Відповідно до ч .2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Виходячи з того, що стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, з урахуванням часу розгляду справи та заяви про збільшення позовних вимог, вимоги про стягнення пені підлягають до задоволення за період з 11 липня 2015 року по 31 серпня 2017 року.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення пені та комісії за період з 13 березня 2012 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 4600 грн., тоді як суд першої інстанції частково задовольнив позов, стягнувши 1200 грн. пені та комісії, при цьому не навівши будь-яких мотивів та обґрунтувань такого рішення.

Також, відповідно до наданих позивачем письмових пояснень, згідно з Наказом Банку СП1 від 28.01.2013 року розмір пені за порушення зобовязання змінено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту на суму від 100 грн., а 05 липня 2013 року Наказом СП6 внесені чергові зміни щодо нарахування пені: у разі виникнення простроченої заборгованості протягом одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення простроченої заборгованості другий місяць поспіль сплачується пеня 100 грн.

З розрахунку заборгованості видно, що з 01 липня 2013 року ОСОБА_2 нараховувалась пеня в розмірі 50 грн., а з 01 листопада 2013 року 100 грн., проте при укладенні кредитного договору сторонами було погоджено інший розмір і порядок нарахування пені, а доказів про повідомлення відповідача про відповідні зміни надано не було.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, нарахування заборгованості за процентами з 01 вересня 2014 року за ставкою 34,8 %, а з 01 квітня 2015 року 43,2 %, а також пені з 01 липня 2013 року в розмірі 50 грн., та з 1 листопада 2013 року в розмірі 100 грн. є односторонньою зміною умов договору, що є неправомірним.

Висновки суду першої інстанції про задоволення вимог про стягнення заборгованості за процентами, пенею та комісією, не відповідають обставинам справи, до яких суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Оскільки нарахування заборгованості за процентами з 01 вересня 2014 року та пені з 01 липня 2013 року виконано з порушенням норм чинного законодавства, розмір такої заборгованості не доведений належними доказами, водночас проведення такого розрахунку вимагає спеціальних знань у фінансово-кредитній сфері, проте жодною із сторін клопотання про проведення відповідної експертизи завлено не було, колегія суддів, надаючи оцінку наданому позивачем розрахунку, доходить висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення пені та комісії та про задоволення вимог про стягнення заборгованості за процентами за період 11 липня 2013 року по 31 серпня 2014 року в розмірі 905,07 грн., оскільки такий розрахунок відповідає умовам кредитного договору.

Таким чином, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення всього на суму 2150, 57 грн., яка складається з 1245, 50 грн. заборгованість за кредитом, 905, 07 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

За таких обставин суд першої інстанції не надав належної оцінки умовам кредитного договору, не надав належної оцінки доводам відповідача, не спростував їх, не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягають до застосування, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ст. 308 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених вимог позивача, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 57,73 грн. судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, пенею та комісією, стягнення судового збору скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 березня 2012 року в розмірі 2150 (дві тисячі сто пятдесят) грн., 57 коп., яка складається з наступного: 1245 (одна тисяча двісті сорок пять) грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 905 (девятсот пять) грн. 07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 57,73 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафу залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: