Справа № 750/6238/17 Провадження № 22-ц/795/2220/2017 Головуючий у I інстанції Литвиненко І. В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, тертя особа сектор Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в Чернігівській області,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ПАТ «Чернігівобленерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції як необгрунтоване і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Чернігівобленерго» щодо зазначення в договорі № 285/138 без дати в розділі 4 невірного запобіжного автомату «ІЕК» ном. струм 10А, надання акту розмежування балансової належності електричних мереж, в якому невірно зазначено технічні показники та не вказано перелік електроустановок, а також щодо ненадання ОСОБА_1 додатку до договору акту про пломбування.

Зобовязано ПАТ «Чернігівобленерго» направити інспектора для огляду шафи ВРП установок, яка закріплена на фасаді будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова,114-а та скласти акт про пломбування та проведення робіт в електроустановках ОСОБА_1

Зобовязано ПАТ «Чернігівобленерго» надати договір на поставку та використання електроенергії та додаток № 2 акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін з технічними показниками електроустановок, якими користувався ОСОБА_1 до відключення за адресою м. Чернігів, вул. Пухова, 114-а, із зазначенням ввідного автоматичного вимикача марки «Екомат» І ном. 63 А.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Чернігівобленерго» полягають у тому, що між ПАТ «Чернігівобленерго» та ОСОБА_1 натепер договір про користування електричною енергією не укладений, а тому технічні умови № ЧН-683/2000 від 15.11.2000 року, на які посилається ОСОБА_1, не були ним виконані, оскільки в п.п. 4 п. 6 зазначених технічних умов передбачено укладення договору на електричне постачання та погодження проекту на зовнішнє електропостачання обєкту з Чернігівськими міськими електричними мережами. Тому апелянт вважає, що електрична енергія постачалась ОСОБА_1 на підставі технічних умов № ЧН-683/2000 від 15.11.2000 року, відповідно до яких позивач взяв на себе зобовязання укласти договір на електричне постачання та погодити проект на електрозабезпечення, які не виконав, крім того термін дії технічних умов становить 2 роки та не передбачений автомат 63А, а відповідно до заяви-зобов»язання, які є додатком до технічних умов, зазначено автомат номіналом 10-20А.

Відповідно до зазначеної у Договорі потужності та передбаченої технічними умовами на рівні 5,0 кВт, номінальний струм автоматичного вимикача з урахуванням вимог п. 1.5.30 ПУЕ, який розраховано відповідно до ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання обєктів цивільного призначення», має становити 10А.

Апелянт зазначає, що 11.08.2014 року до диспетчерської служби Чернігівських міських електричних мереж звернувся абонент ОСОБА_1 з приводу пошкодження на ввідному автоматі та просив здійснити розпломбування з метою здійснення робіт в своїй електроустановці для усунення пошкодження, у звязку з чим 24 листопада 2014 року оперативно-диспетчерською службою ЧнМЕМ було здійснено опломбування даної електроустановки та заміна лічильника. Тому апелянт вважає, що позивачем самостійно здійснено заміну ввідного автомату на потужний автомат номіналом 63А. Наголошує, що для збільшення потужності ввідного автомату необхідно розробити проект та погодити його з електропостачальником, що позивачем зроблено не було а тому рішення суду першої інстанції в частині зобовязання зазначити в договорі та акті розмежування балансової належності номінал ввідного автомату номіналом 63А суперечить вимогам ПУЕ та ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання обєктів цивільного призначення».

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобовязання надання акту розмежування балансової належності електричних мереж, в якому невірно зазначені технічні показники та не вказано перелік електроустановок, враховуючи відсутність у ПАТ «Чернігівобленерго» інформації щодо наявності у ОСОБА_1 трифазного електрообладання, стаціонарних електроплит та стаціонарних електроустановок для опалення та нагрівання води, дозволених до застосування в установленому законодавством порядку, та враховуючи відсутність дозволів на їх встановлення в п. 6, 7 Договору та п. 1.2 Акту розмежування.

Як стверджує апелянт, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 затверджені Правила користування електричною енергією для населення та Типовий договір про користування електричною енергією (додаток № 1) а тому вважає, що рішення суду про зобовязання надати договір на поставку та використання електроенергії з урахуванням вимог позивача є таким, що не відповідає чинному законодавству.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобовязання ПАТ «Чернігівобленерго» направити інспектора для огляду шафи ВРП установок, яка закріплена на фасаді будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова,114-а та скласти акт про пломбування та проведення робіт в електроустановках ОСОБА_1, оскільки направлення інспектора для огляду шафи ВРП установок та складення акту контрольного огляду та пломбування можливе лише після виконання споживачем вимог, передбачених п. 3 Правил користування електричною енергією для населення.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго», а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що відповідає вимогам чинного законодавства та постановлене відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

В своїх запереченнях представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго», а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники ПАТ «Чернігівобленерго» та Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в Чернігівській області в судове засідання не з»явилися, про час і місце судового розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджено наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка неявка зазначених осіб у судове засідання не перешкоджає розглядові справи.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу просили відхилити. Пояснили, що відповідач упродовж тривалого часу під різними надуманими приводами не виконує рішення суду про відновлення електропостачання до будинку позивача, порушуючи житлові права сім»ї, яка складається з одинадцяти осіб та порушуючи права позивача на отримання послуги електропостачання.

Стверджували, що ПАТ «Чернігівобленерго», будучи монополістом на ринку постачання електроенергії населенню, умисно створює штучні умови та перешкоди у відновленні електропостачання до житлового будинку позивача, постійно змінює технічні умови та умови договору про електропостачання, наполягаючи на таких умовах, які для позивача є неприйнятними.

Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2017 року залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, обговоривши доводи апеляційної скарги. перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції, посилаючись на: приписи Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, положення ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що відповідачем право ОСОБА_1 на отримання послуги електропостачання порушено, а тому підлягає судовому захисту у обраний позивачем спосіб.

Також суд першої інстанції зазначив, що обраний спосіб захисту позивачем в частині визнання правильними технічні умови № ЧН-683/2000 датовані 15.11.2000 року, Акт заміни засобів обліку у побутового споживача від 24.11.2014 року, Акт 012193 про пломбування та проведення робіт в елетроустановках побутового споживача огляду від 18.02.2015 та акт 013554 про пломбування та проведення робіт в електроустановках побутового споживача вул. Пухова 114-А ОСОБА_1 від 25.02.2015, а також Акт № 08/40-07-51розгляду звернень побутових споживачів (населення) від 18.10.2016 року, в якому встановлено, що для захисту електрообладнання встановлений автоматичний вимикач марки «Есомат» 1 ном. струм 63-А, для обліку спожитої електричної енергії встановлений електролічильник типу НІК 2301 АП-1 5(100) А 3 ф., держповірка ІІІ квартал 2014 року з міжповірочним інтервалом 16 років; електролічильник опломбований пломбами електропередавальної організації та держповірки, на корпусі електролічильника наклеєна магнітна стрічка № М8744125 та інші показники, які не оскаржуються, є неефективним засобом захисту його прав, враховуючи, що вказані технічні параметри вказані в технічних умовах, наданих позивачу, а отже встановлення факту, що ці параметри є вірними додатково рішенням суду є зайвим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

За правилами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року у справі № 750/1082/15 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівобленерго» про визнання незаконним відключення від електромережі домоволодіння та зобовязання відновити електропостачання зобовязано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_1 за зазначеною адресою. Вказаним рішенням суду встановлено, що 30.03.2015 року домоволодіння позивача за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова, 114-а було повторно відключено за неіснуючий борг від електропостачання, а тому цим рішенням зобов»язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання позивачеві.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до технічних умов № ЧН-683/2000 від 15.11.2000 року, які надані позивачеві відповідачем, передбачено трьохфазне приєднання, потужність 5кВт, а згідно із заявою-зобовязанням електроустановка допущена до експлуатації 27.11.2000 року.

Відповідно до акту заміни засобів обліку у побутового споживача, 24.11.2014 року представниками ПАТ «Чернігівобленерго» було замінено позивачеві лічильник № 123344 на лічильник № 1048935, номінальний струм зазначено 63 А, місце знаходження зазначеного лічильника шафа обліку на фасаді будинку позивача. Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи та апеляційна скарга не містять. і у справі такі докази відсутні.

Апеляційним судом встановлено, що сектором НКРЕКП у Чернігівській області у листі від 22.03.2016 року відповідачеві ПАТ «Чернігівобленерго» чітко вказано на необхідність надати споживачеві проект договору з відповідними показниками потужості 5кВт і напруги 380В відповідно до наявних у споживача технічних умов. Проте, відповідачем не доведено апеляційному суду, що вказані рекомендації ним виконані.

Як вказано у акті розгляду звернень побутових споживачів (населення) № 08/40-07-051 від 18.10.2016 року, складеному за результатами огляду технічного стану електроустановки споживача по вул. Пухова,114-а м. Чернігів, для захисту електрообладнання встановлений ввідний автоматичний вимикач марки «Екомат» І ном. 63 А. Для обліку спожитої електричної енергії встановлений електролічильник NIK 2301 АП-1 5(100)А 3ф., держповірка ІІІ квартал 2014 року (міжповірочний інтервал 16 років), електролічильник опломбований пломбами електропередавальної організації та держповірки. В акті показники лічильника на час огляду не встановлено.

Зазначені обставини ПАТ «Чернігівобленерго» в апеляційному не спростовані і не заперечувались.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року, визнано неправомірними дії ПАТ «Чернігівобленерго» щодо: надіслання 31 серпня 2016 року ОСОБА_1 двох екземплярів договору від 31.08.2016 року про користування електричною енергією для населення, які не підписані уповноваженою особою ПАТ «Чернігівобленерго» та на яких відсутній відтиск печатки; внесення до двох екземплярів договору від 31.08.2016 року невірних технічних параметрів, які не відповідають технічним параметрам електроустановки ОСОБА_1 по вул. Пухова,114-А у м. Чернігів та не відповідають технічним параметрам, передбаченим технічними умовами.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2016 року визнано бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» щодо не проведення контрольного огляду вузла обліку (засобу обліку) та не складення акту про збереження пломб за формою, визначеною додатком 3 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 під час підготовки проекту договору про користування електричною енергією для населення № 285/138 неправомірною. Зазначеним рішенням встановлено, що оскільки так і не було відповідачем складено зазначений акт, то позовні вимоги в частині зобовязання Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» направити інспектора для огляду шафи ВРП установок, яка закріплена на фасаді будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Пухова,114-а та скласти акт про пломбування та проведення робіт в електроустановках ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Вищенаведені судові рішення набрали законної сили та, згідно до ст. 14 ЦПК України, є безумовно і беззастережно обов»язковими для виконання ПАТ «Чернігівобленерго».

Зазначені обставини в апеляційному суді ПАТ «Чернігівобленерго» не спростовані і не заперечувались.

Водночас, відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів, які б безсумнівно засвідчили, що вищевказані судові рішення ПАТ «Чернігівобленерго» виконані.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (з відповідними змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» електропередавальна організація, що здійснює передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, не має права відмовити замовнику, який має намір приєднати електроустановки до цих мереж, у наданні послуг з приєднання. Електропередавальна організація, що здійснює передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, не має права самостійно змінювати видані технічні умови на приєднання або скасовувати їх з підстав, які не передбачені договором про приєднання.

У пункті 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 липня 1996 року № 28 (далі - Правила № 28) визначено, що населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових потреб споживають електроенергію для потреб електроустановок, що належить їм за ознакою права власності або користування.

Відповідно до вимог пп. 1.3, 5.1 Правил № 28 постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між її власником та постачальником електричної енергії, а споживання електроенергії без договору не допускається.

Згідно п. 1.6, 1.9 Правил № 28 договір на постачання електричної енергії має бути укладений постачальником електричної енергії з усіма споживачами, об'єкти яких розташовані на території здійснення ним ліцензованої діяльності постачальника електричної енергії.

Відповідно до положень п. 3.5 Правил споживання електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила № 1357) здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу в укладенні договору.

Відтак, не укладення відповідачем з ОСОБА_1 договору про користування електричною енергією та незабезпечення домоволодіння позивача електроенергією порушує право позивача на отримання послуги електропостачання.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Перш за все, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонами визначати умови такого договору.

Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договір є домовленість обох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі вимог ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що надання послуги електропостачання здійснюється на підставі договору про постачання електроенергії, обовязок по укладенню якого покладається як на споживача, так і на енергопостачальника.

За таких обставин, посилання відповідача на необхідність укладення з ОСОБА_1 договору про користування електричною енергією виключно на умовах визначеного Правилами Типового договору, є юридично неспроможним, оскільки неврахування при укладенні договору конкретних обставин та законних прав і охоронюваних законом інтересів позивача порушує право позивача на отримання послуги та унеможливлює забезпечення будинку позивача електроенергією.

Разом з тим, апелянтом не доведено у суді першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів, які б достовірно підтвердили неможливість забезпечення відповідачем постачання електроенергії у належний позивачеві будинок № 114а по вул..Пухова у м.Чернігові.

Сукупність досліджених апеляційним судом матеріалів справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що ПАТ «Чернігівобленерго», усупереч вищевказаним судовим рішенням та нормам матеріального права, примушує позивача на укладення договору на постачання електроенергії на запропонованих надавачем послуг умовах та фактично позбавляє позивача права на отримання послуги електропостачання, що є неприпустимим, а відтак порушені права позивача підлягають судовому захисту.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення грунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування законного і обґрунтованого та правильного по суті і справедливого рішення суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: