Справа № 750/6328/17
Провадження № 2/750/1765/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
05 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 645603 грн. 82 коп.
У судове засідання представник позивача подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Судові повістки відповідачам надсилалися за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Також, 29 травня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-0AQ/012/2007, за яким вона взяла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобовязань перед банком за вказаним кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань (а/с 32-34).
05 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-0AQ/012/2007 від 29 травня 2007 року, згідно якого були внесені зміни та доповнення до кредитного договору (а/с 19).
Крім того, 28 січня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до кредитного договору № ML-0AQ/012/2007 від 29 травня 2007 року, згідно якого також були внесені зміни та доповнення до кредитного договору. Зокрема, сторони погодили, що в порядку, передбаченому цим додатковим договором банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті кредиту, визначених цим додатковим договором, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, що визначені у цьому додатковому договорі та кредитному договорі (а/с 21-23).
Також, у п. 2.1.3. додаткового договору від 28 січня 2016 року сторони визначили порядок нарахування та сплати процентів, а саме: з 28.01.2016 до 29.01.2017 за користування кредитом 1 позичальник зобовязаний сплатити банку проценти, які будуть розраховуватися на підставі фіксованої процентної ставки в розмірі 5,0%; з 30.01.2017 до 27.01.2018 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 12,49%; з 28.01.2019 до повного виконання боргових зобовязань за користування кредитом 1 для розрахунку процентів буде використовуватися плаваюча процентна ставка в розмірі 1% +UIRD; з 28.01.2016 до повного виконання боргових зобовязань за користування кредитом 2 для розрахунку процентів буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 0,1%.
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Також, п. 1.2. договору поруки від 29 травня 2007 року передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.
Як зазначив у п. 29 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від предявлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, суд, -
позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» по 4842 грн. 03 коп. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя