УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року у цивільній справі,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 08.04.2014 між ним та відповідачами було укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого відповідачі, сплачують понесені у зв'язку з виконанням договору, документально підтверджені, витрати.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зазначав, що суд, застосовуючи ч. 1 ст. 109 ЦПК України, не врахував, що у договорі сторони погодили місце виконання договору - м. Київ, у зв'язку з чим у даному випадку підсудність спору визначається відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просив скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року, питання направити на новий розгляд.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Справа № 760/8917/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8366/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг.

Відповідачами по справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, місцем реєстрації яких є місто Переяслав-Хмельницький, Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною 8 ст. 110 ЦПК України визначено, що позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Разом з тим, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом договору про надання послуг від 08 жовтня 2014 року є надання замовникам на платній основі юридичних послуг.

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 1 березня 2013 року позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК України).

Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

З договору не вбачається, що його виконання можливе лише в певному місці, тому, висновок суду першої інстанції, що підсудність такого спору визначається ст. 109 ЦПК України є законним та обґрунтованим.

Посилання ОСОБА_1 на п. 4.6 Договору, колегією суддів не приймаються, оскільки даним пунктом вказано, що спори щодо виконання зобов'язань за договором при недосягненні згоди між сторонами шляхом проведення переговорів, підлягають вирішенню у судовому порядку згідно з нормами законодавства України у суді за місцем реєстрації виконавця. Однак, вказаний пункт договору не містить положень щодо місця виконання договору.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

З огляду на викладене, оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства, а тому не спростовують висновків суду та не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: