Справа № 734/3185/17 Провадження № 22-ц/795/2350/2017 Головуючий у I інстанції Іванюк Т. І. Доповідач - Боброва І. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бобрової І.О.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря: Зіньковець О.О.,

Сторони:

- позивач - ОСОБА_1,

- відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин,

Місце ухвалення рішення смт Козелець Чернігівської області,

дата складання повного тексту рішення 14.11.2017,

В С Т А Н О В И В:

У вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим будинком № 33 по вул. Селянська в с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Витрати на сплату судового збору покласти на сторони пропорційно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що судом не враховано, що відповідач з осені 2005 року фактично в будинку не проживає, жодного разу не виказувала зацікавленості майном, будинком або спорудами чи земельною ділянкою за адресою: вул. Селянська, 33, с. Підлісне. Відповідач разом з дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який був придбаний також під час перебування сторін у шлюбі, тобто він є майном, нажитим подружжям за час шлюбу і є його спільною сумісною власністю, проте в довідці сільської ради зазначено, що даний будинок відповідач наймає, однак нема договору найму, не відомо, хто отримує прибуток від наданням майна в користування.

Також апелянт наполягає на застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.405 ЦК України.

На думку апелянта, відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності конфліктів з позивачем, які унеможливлюють користування спірним житлом.

Також, судом не враховано постанову Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16.

В запереченнях (відзиву) на апеляційну скаргу відповідач просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пославшись на ту обставину, що проживання в спірному будинку було неможливо через агресивну поведінку позивача. Останній також в цьому будинку в даний час не проживає. ОСОБА_2 також вказує, що вона є співвласником спірного домоволодіння, який був придбаний під час шлюбу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є співвласником спірного домоволодіння, а тому ст. 405 ч.2 ЦК України до даних правовідносин не застосовується. Судом не встановлено порушення прав свобод та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту.

Такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають матеріалам справи, є законними та обґрунтованими.

Судом по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.04.1993 по 09.03.2010, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕЛ №041441.

Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Під час перебування сторін у шлюбі 06.06.1996 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, с. Підлісне, вул. Селянська, № 33 (а.с.4-5).

Згідно з довідкою Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 529 від 20.09.2017 за адресою с.Підлісне Козелецького району Чернігівської області по вул. Селянська буд. 33 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до довідки Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 530 від 20.09.2017 ОСОБА_2 з осені 2005 року за адресою с.Підлісне Козелецького району Чернігівської області по вул. Селянська буд. 33 не проживає. Земельної ділянки не обробляє (а.с.8). З довідки Кіптівської сільської ради № 548 від 02.10.2017 ОСОБА_1 за адресою: с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області по вул. Селянська буд. 33 з осені 2005 року по жовтень 2009 року та з 2010 року і по теперішній час не проживає (а.с.17).

Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.09.2017 ОСОБА_2 з осені 2005 року у будинку за адресою: с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області по вул. Селянська буд. 33 фактично не проживає (а.с.10).

Відповідно до довідки Кіптівської сільської ради № 532 від 22.09.2017 (а.с.19) ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4; іншого власного житла ця сімя не має; проживають у найманому будинку, що знаходиться в с. Підлісне, вул. Шевченка, 16.

Згідно з ч.1 ст.22 КпШС (що діяла на час набуття спірного обєкту нерухомості) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

З огляду на ту обставину, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: с. Підлісне Козелецького району Чернігівської області по вул. Селянська буд. 33 придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, цей будинок є спільною сумісною власністю сторін.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на пропуск відповідачем строків позовної давності щодо поділу спільного майна подружжя, визначені ст.267 ЦК України, не можуть братися апеляційним судом до уваги, оскільки встановлення цих обставин знаходиться поза межами спору, що є предметом даного судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А згідно з вимогами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та доводами відповідача щодо того, що положення ч.2 ст.405 ЦК України, на які посилається позивач у своєму позові, стосуються члена сімї власника житла, а не співвласника. Як встановлено у суді, відповідач ОСОБА_2 не являється членом сімї власника вказаного будинку, а являється співвласником спірного житлового будинку з надвірними будівлями, а тому посилання позивача на норми ч. 2 ст.405 ЦК України є необґрунтованими.

З огляду на це, посилання апелянта на правову позицію ВСУ, що висловлена 16.11.2016 при розгляді справи № 6-709цс16 є безпідставним, як і посилання на відсутність у відповідача доказів на підтвердження поважності причин відсутності в спірному будинку понад рік.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, як касаційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, а саме з 25.12.2017

Головуючий:Судді: