РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 51, цивільну справу за позовом Більмацької районної державної адміністрації до ОСОБА_2, треті особи - служба у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області, Гусарівська сільська рада, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Більмацька районна державна адміністрація в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області, Гусарівська сільська рада, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у справах дітей Більмацької райдержадміністрації, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.

Мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає за адресою: АДРЕСА_1, та має такий склад сім'ї: син - ОСОБА_3, 2006 року народження, син - ОСОБА_4 2009 року народження, син - ОСОБА_5, 2011 року народження, донька - ОСОБА_3, 2002 року народження, донька - ОСОБА_6, 2008 року народження, донька - ОСОБА_7, 2014 року народження. Батько ОСОБА_3 записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, а тому позивач просив позбавити її батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони в останнє судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники позивача та третіх осіб звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Від відповідача заперечень на позов, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, під час судового засідання 11 жовтня 2017 р. відповідач просила не позбавляти її батьківських прав, обіцяючи покращити своє ставлення до дітей та умови їх проживання.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ч. 2 ст. 158, ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Згідно ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, яке видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 6 від 11 квітня 2017 р. відповідно (а.с. 8-9).

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом № 14 від 16 липня 2015 р. (а.с. 14).

Працівниками Більмацького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно з іншими фахівцями проведено неодноразові відвідування сім'ї ОСОБА_2 з метою перевірки умов проживання, в ході яких встановлено наступні факти: ОСОБА_2 зовсім не піклується про свого сина ОСОБА_3, не контролює його місце перебування, не займається його вихованням. На території с. Гусарка малолітній ОСОБА_3 постійно тікав з дому і займався бродяжництвом. До сільської ради часто зверталися мешканці с. Гусарка про те, що тим, що дома його б'є мати разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 Мати ОСОБА_2 нацькувала своїх дітей проти ОСОБА_3, тому у ОСОБА_3 залишилися добрі відносини тільки з старшою сестрою ОСОБА_3, 2002 року народження. Неодноразово сільським головою разом з працівниками служби у справах дітей Більмацько РДА, працівниками УСЗН і працівниками Більмацького відділу поліції, проводилися бесіди і складалися акти обстеження (а.с. 10, 12, 17), але це не дає позитивного результату у відносинах між матір'ю і сином. Школу ОСОБА_3 відвідує регулярно, із задоволенням, але програмовий матеріал засвоює слабо, бо вдома завдання не виконує і має малий словниковий запас.

Постановами Куйбишевського районного суду Запорізької області від 25 травня 2015 р., від 1 серпня 2016 р., від 3 лютого 2017 р., 26 червня 2017 р. в справах про адміністративні правопорушення передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП встановлено факти ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей, її визнано винною у вчиненні цих порушень та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за кожне порушення.

22 червня 2017 р. Гусарківської сільської ради Більмацького району Запорізької області прийнято рішення № 8 яким вирішено вилучити малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із сім'ї (а.с. 18).

Органом опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області 29 серпня 2017 р. складено висновок, в якому визнано доцільним прийняти рішення щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 4-5).

Як випливає з довідки-характеристики Гусарківської сільської ради Більмацького району Запорізької області від 23 червня 2017 р. за час проживання на території Гусарівської сільської ради ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони. На протязі тривалого часу до сільської ради від жителів села надходили скарги на непристойну поведінку ОСОБА_2, а саме вона зловживає алкогольними напоями, часто залишає малолітніх дітей самих без догляду, належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків. Груба, конфліктна, жорстоко поводиться із своїми дітьми. На зауваження оточуючих не реагує (а.с. 19).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків.

Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.

Таким чином, найважливіший обов'язок матері та батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину. Це обов'язок не лише перед дитиною, а й перед всім суспільством та державою.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем в порушення вищевказаних положень закону не доведено належного виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, натомість матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст.ст. 168, 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Оскільки суд дійшов висновку щодо задовольння позову Більмацької державної адміністрації, яка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави в розмірі 640 грн. 00 коп., згідно із Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Більмацької районної державної адміністрації задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.П. Соболєва