Справа №647/2619/17
Провадження № 2/647/908/2017
06.12.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.,
за участю секретаря Пелюховської Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача та стягнення коштів, суд,-
Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
24.10.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Єврокар Україна» був укладений договір фінансового лізингу №3515, за умовами якого ТОВ «Єврокар Україна» зобовязалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді транспортного засобу та передати цей автомобіль у користування позивача, який у свою чергу зобовязався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі.
При цьому у п.1.1. зазначеного договору в графі специфікація транспортного засобу не зазначена марка, комплектація, обєм чи тип транспортного засобу (прочерки).
Згідно з пунктом 1.7. договору фінансового лізингу №3515 від 24.10.2017 року, предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 календарних днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця: комісії за організацію договору, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах п.9.5. ст.9 даного договору.
Пунктом 9.1. договору фінансового лізингу №3515 від 24.10.2017 року, комісія за організацію договору являє собою погоджений сторонами відсоток від вартості предмету лізингу у розмірі 10%, який лізингоодержувач сплачує на користь лізингоодавця після укладання договору за його організацію протягом дії договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Комісія за організацію договору входить до складу обовязкових лізингових платежів, які лізингоодержувач зобовязаний сплатити до моменту отримання предмету лізингу.
Відповідно до п.9.2. договору фінансового лізингу №3515 від 24.10.2017 року, авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 23 % від вартості предмета лізингу зазначеного у даному договорі та Додатку №1 до даного договору.
Пунктом 9.7. договору фінансового лізингу №3515 від 24.10.2017 року визначено, що комісія за передачу предмета лізингу однаразовий платіж, розмір якого становить 3% від вартості транспортного засобу вказаного у договорі, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за здійснення необхідних дій, які повязані з передачею предмета лізингу лізингоодержувачу.
Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
З детальної інформації про юридичну особу не вбачається наявності ліцензії у ТОВ «Єврокар Україна» для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату.
Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно із статтею 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Статтею 216 ЦК України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією ВСУ України № 6-2766цс15 від 16.12.2015 року, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 835 гривень.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-213, 224-226 ЦПК України, ст.ст.215, 216, 220, 227, 628, 799, 806 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М.О.Кириленко