Справа № 635/8326/16-ц
Провадження № 2/635/683/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Антонян М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Садівниче товариство «Вільха» про визнання незаконним відключення подачі електроенергії в садовий будинок та стягнення компенсації за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Садівниче товариство «Вільха» про визнання незаконним відключення подачі електроенергії та відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на такі обставини. 24 квітня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 було організовано та проведено загальні збори членів СТ «Вільха», на яких було прийнято рішення про заміну електричних лічильників на садових будиночках членів СТ «Вільха» з винесенням їх назовні. Позивач виконувати рішення загальних зборів від 23.04.2016р. відмовився. 03 жовтня 2016 року на підставі рішення зборів уповноважених членів СТ «Вільха» від 24.09.2016р. відповідач ОСОБА_3 за вказівкою відповідача ОСОБА_2 від'єднав садовий будинок, який належить дружині позивача - ОСОБА_4, від електропостачання.

Позивач вважає незаконними рішення загальних зборів членів СТ «Вільха» від 23.04.2016р. та рішення зборів уповноважених членів СТ «Вільха» від 24.09.2016р. щодо зобов'язання членів СТ «Вільха» винести лічильники електричної енергії назовні садових будинків, а дії відповідачів такими, що порушують його права як споживача електричної енергії, якими йому було нанесено моральну шкоду, розмір якої позивач оцінює в сумі 34450,00 грн. та просить стягнути з відповідачів.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги шляхом заміни відповідачів у справі на належного відповідача - Садівниче товариство «Вільха», а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в якості третіх осіб. Також, до участі у справі було залучено позивача ОСОБА_4.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, але ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Третьою особою - ОСОБА_3 до справи було надано пояснення, в яких проти позову заперечував в повному обсязі, пояснив, що він не є членом СТ «Вільха», в трудових відносинах з СТ «Вільха» не перебуває, на підтвердження чого надав довідку та копію трудової книжки. ОСОБА_3 просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача СТ «Вільха» та третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти позову заперечувала в повному обсязі. Посилалася на безпідставність та недоведеність позовних вимог, необґрунтованість нормами чинного законодавства, неправильне та безпідставне застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом під час розгляду справи встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

24 квітня 2016 року в СТ «Вільха» було організовано та проведено загальні збори членів СТ «Вільха», на яких було прийнято рішення про заміну електричних лічильників на садових будиночках членів СТ «Вільха» з винесенням їх назовні.

24 вересня 2016 року зборами уповноважених членів СТ «Вільха» було прийнято рішення про від'єднання від електромережі СТ «Вільха» будинків членів, які не виконують рішення загальних зборів від 23.04.2016р.

Посилання позивачів на незаконність проведення та прийняття рішень загальних зборів членів від 23.04.2016р. та зборів уповноважених членів СТ «Вільха від 24.09.2016р. наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується. Відповідно до п. 24 розділу 4 Статуту СТ «Вільха», наданого до матеріалів справи, загальні збори СТ «Вільха» правомочні вирішувати питання, якщо на зборах присутні не менше 2/3 усіх членів товариства. Відповідно до Додатку до Протоколу Загальних зборів від 23.04.2016р. на зборах були присутні 115 членів СТ «Вільха» зі 140 осіб загальної кількості членів. Таким чином, Загальні збори, які відбулися 23.04.2016р. були правомочними на вирішення всіх питань порядку денного.

Також, з наданої у матеріали справи копії статуту СТ «Вільха» вбачається, що Садівниче товариство «Вільха» не є постачальником електричної енергії, і, відповідно, суб'єктом правовідносин із захисту прав споживачів у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 2 статуту СТ «Вільха» товариство є кооперативною організацією, створеною з метою організації колективного саду і високопродуктивного використання земельних ділянок членів товариства. Матеріали справи також не містять договорів між СТ «Вільха» та позивачами на постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 28 статуту СТ «Вільха» організацію робіт з електрифікації здійснює Правління, яке складається з п'яти осіб, на підставі прийнятих рішень Загальних зборів членів СТ «Вільха».

Враховуючи, що належних доказів позивачами не надано, суд вважає недоведеним незаконність проведення та прийняття рішень загальних зборів членів СТ «Вільха» від 23.04.2016р. та зборів уповноважених членів СТ «Вільха від 24.09.2016р.

Відповідно до п. 28 статуту СТ «Вільха», до повноважень правління СТ «Вільха» віднесено виконання рішень Загальних зборів членів товариства, здійснення контролю за виконанням членами товариства рішень загальних борів товариства. Голова правління СТ «Вільха» забезпечує виконання рішень загальних зборів членів товариства у відповідності до п. 31 статуту СТ «Вільха».

Також, відповідно до п. 1.1. статуту СТ «Вільха», наданого в матеріали справи, в своїй діяльності СТ «Вільха» керується вимогами чинного законодавства.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником.

За п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником. Відповідний договір на підтвердження обов'язку з надання СТ «Вільха» послуг постачання електричної енергії позивачами до матеріалів справи також не було надано.

Електропостачальником, за ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», є учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, наданих сторонами та досліджених під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що СТ «Вільха» не є електропостачальником, а позивачі - споживачами послуг електричної енергії, в розумінні визначень, викладених у ст. 1 Закону України «Про едектроенергетику».

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність між сторонами правовідносин з постачання електричної енергії, самого факту відключення садового будинку НОМЕР_1 в СТ «Вільха», належного позивачу ОСОБА_4, від постачання електричної енергії посадовими особами СТ «Вільха», і, відповідно, незаконності таких дій голови Правління СТ «Вільха».

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд виходить з норм ст. 1167 ЦК України, та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, на наявності її вини. При цьому, має бути доведено та встановлено, чи мали місце дії (бездіяльність) відповідача, що заподіяли моральну шкоду, в чому полягали і коли були вчинені; які саме особисті немайнові права позивача були порушені такими діями (бездіяльністю) та на які нематеріальні блага вони посягають; в чому полягали душевні, фізичні чи інші страждання позивача, причинний зв'язок між спричиненням шкоди і фізичними, душевними чи іншими стражданнями позивача; ступінь вини відповідача і розмір компенсації із зазначенням критеріїв і міркувань, з яких виходив позивач.

Обставини завдання моральної шкоди, в чому вона виявилася і полягала, причинний зв'язок між спричиненням шкоди і стражданнями, а також наявність вини відповідача в спричиненні страждань (моральної шкоди), а також обґрунтування розміру відшкодування позивачі не навели, належними доказами не довели, належних правових обґрунтувань вимог щодо стягнення відшкодування моральної шкоди позовна заява та надані в матеріали справи докази не містять.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_4 -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Токарєва