Справа № 148/1916/16-ц Провадження № 22-ц/772/3011/2017Головуючий в суді першої інстанції Штифурко Л. А.
Категорія 2Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Шемети Т.М., Голоти Л.О.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, позивача ОСОБА_2, роз-глянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки

України про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

08 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Тульчинський районний суд Вінницької області з позовом до Міністерства аграрної політики та продо-вольства України ( далі - Мінагрополітики ) про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на наступні обставини. Згідно виданого Туль-чинською міською радою Вінницької області ордера позивач у 2003 році отри-мав право на вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1. Власником цього будинку було Міністерство аг-рарної політики України, а з 2011 року його правонаступник - Міністерство аг-рарної політики та продовольства України, на той час він перебував на балансі Вінницького аграрного університету, у структуру якого входив Тульчинський технікум ветеринарної медицини. З часу отримання житла у 2003 році позивач у зв'язку з моральним, стовідсотковим фізичним зношенням приміщення, його будівельною руйнацією здійснив повне обладнання житла основними інженер-ними комунікаціями, переоснастив усі інженерні елементи будинку, що забез-печило нормальне його функціонування за призначенням. Рішенням 33 сесії 4 скликання Тульчинської міської ради за згодою ректорату Вінницького аграр-ного університету для обслуговування будинку надано 0,09 га землі. Стверджу-ючи, що ним за власний рахунок з приміщення 1931 року побудови створений новий об'єкт нерухомості, який відповідає санітарно-гігієнічним, будівельним, іншим нормативним вимогам щодо постійного проживання людей, ОСОБА_2 просив суд на підставі статей 321, 331 ЦК України визнати за ним право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 вартістю 1101223,00 гривні ( т. 1, а. с. 2-5 ).

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року заява представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Білоцерківського національного аграрного університету Борболюка В.А. задоволена, замінено неналежного від-повідача Мінагрополітики України на належного - Міністерство освіти та науки України, ухвалою цього суду від 20 грудня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на сто-роні відповідача залучена Тульчинська міська рада Вінницької області ( т. 1, а. с. 121, 175 ).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Міністерства освіти і нау-ки України про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна відмов-лено ( т. 2, а. с. 24-27 ).

Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, ОСОБА_2 оскар-жує його в апеляційному порядку, просить скасувати зазначене рішення, ухва-лити нове рішення про задоволення позову повністю, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Апелянт вважає оскар-жуване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим без застосування за-кону, який повинен застосуватися, з істотним порушенням цивільного процесу-ального законодавства ( т. 2, а. с. 30-34 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржувано-го судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скар-га задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є законним, обґрунтованим та об'єктивним.

Судом встановлено, що рішенням Тульчинської міської ради Вінницької об-ласті від 17 жовтня 2002 року № 281 Вінницькому державному аграрному уні-верситету був наданий дозвіл на реконструкцію караульного приміщення ко-лишнього військового містечка № 2 по АДРЕСА_1 під жит-ловий будинок. Розпорядженням голови Тульчинської районної державної ад-міністрації Вінницької області від 08 листопада 2002 року № 466р затверджено акти державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого ре-конструкцією 4-кімнатного житлового будинку з господарськими приміщення-ми Вінницького державного аграрного університету в АДРЕСА_1. Сім'ї позивача з трьох осіб виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області 04 березня 2003 року виданий ордер на право зайняття 4-кімнатної квартири № 2 у цьому будинку загальною площею 83,7 кв.м. Актом від 10 лютого 2003 року про комісійне відкриття у будинку АДРЕСА_1 відомчої квартири Тульчинського технікуму вете-ринарної медицини ВДАУ, затвердженого міським головою, встановлено, що квартира складається з чотирьох кімнат, кухні, ванної, котельні, підсобних при-міщень; вона обладнана комунікаційними мережами, водо-, газо-, електропоста-чання, електролічильником, вимикачами, розетками, змонтованою системою опалення. Стіни кімнат обклеєні шпалерами, підлога дощата, в одній з кімнат відсутні двері, у котельні відсутній газовий котел та лічильник, у кухні немає сантехнічного обладнання та газової плити. Станом на 01 січня 2005 року ба-лансова вартість будинку становила 35641,00 гривню, станом на 31 вересня 2005 року ринкова вартість будинку згідно зі звітом про незалежну оцінку ста-новила 37335,00 гривень.

Суд прийняв до уваги, що згідно копії свідоцтва про право власності на не-рухоме майно від 06 липня 2005 року житловий будинок № 55/2 у м. Тульчині на підставі рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 29 червня 2005 року зареєстрований на праві власності за державою в особі Мінаг-рополітики України.

У травні 2008 року ОСОБА_2 клопотав перед балансоутримувачем будинку ( Тульчинським державним технікумом ветеринарної медицини ) про надання йому дозволу на здійснення капітального ремонту покрівлі будинку, заміну дверей, вікон, підлоги, реконструкцію входу в будинок та стічної ями, оштукатурення стін всередині житла, проведення електро-, газо, водокомуніка-цій. Актом від 25 серпня 2008 року, затвердженим директором технікуму, у зв'язку з фізичним зносом списано матеріали старої покрівлі будинку АДРЕСА_1, сім вікон з віконними рамами та шестеро дверей з лутками.

У лютому 2005 року позивач згідно рішення виконавчого комітету Туль-чинської міської ради від 02 вересня 2005 року за власні кошти побудував біля будинку гараж та літню кухню.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості будинку (без земельної ділянки), виготовленого на замовлення позивача, дана нерухомість станом на 30 липня 2016 року оцінена в 1101223,00 гривні.

Враховуючи обгрунтування ОСОБА_2 позовних вимог нормами статей 321, 331, 379, 380 ЦК України, керуючись статтями 328, 392 цього Ко-дексу, 4, 5 ЖК УРСР, Законом України «Про приватизацію державного житло-вого фонду», суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позива-чем переходу до нього від держави права власності на будинок АДРЕСА_1. Суд підкреслив, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2015 року № 87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів нав-чальних закладів та державної установи до сфери управління Міністерства осві-ти і науки», наказу Міністерства освіти і науки України від 19 лютого 2015 року № 168 «Про питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закла-дів та державної установи із сфери Мінагрополітики та ДФС до сфери управ-ління Міністерства освіти і науки» цілісний майновий комплекс Тульчинського державного технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету передано із сфери управління Мінагрополітики до сфе-ри управління Міністерства освіти і науки України.

Суд наголосив на безпідставності твердження позивача про витрачення ним на ремонт, реконструкцію спірного майна близько одного мільйона гривень, що фактично призвело до створення нової будівлі, оскільки у відповідності до до-казів, наявних у матеріалах справи, загальна сума документально підтвердже-них коштів, витрачених на приведення будинку у стан, в якому він знаходиться сьогодні, склала всього 3825,43 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в рішенні від 20 жовтня 2017 року, як такими, що відпо-відають встановленим у справі фактичним обставинам, є вірними та об'єктив-ними.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 наголошує на грошових особистих великих вкладеннях у приведення будинку державної форми власно-сті до придатного за цільовим призначенням використання стану, на виготов-ленні технічної документації та реєстрації цієї власності, несенні тягара з утри-мання житлового будинку з господарськими спорудами, будівлями. Натомість Міністерство освіти і науки України ніколи не було і не є власником спірного будинку, на що суд не звернув уваги. Апелянт наголошує на створенні ним но-вої речі і набутті на неї права власності з моменту створення майна у вигляді будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, на помилковості висновку суду щодо можливості приватизації нерухомого майна у суворій відповідності з чинним законодав-ством з цих питань.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна. Колегія суддів апеля-ційного суду приходить до висновку, що її мотиви не заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, є правиль-ними та вмотивованими і не спростовуються викладеним в апеляційній скарзі.

Слушними є заперечення на апеляційну скаргу представника Міністерства освіти і науки України Зеленка Д.С., викладені у письмовому вигляді, з приводу того, що ректор Вінницького національного аграрного університету, директор Тульчинського державного ветеринарного технікуму не були і не є особами, уповноваженими приймати будь-які рішення від імені Міністерства аграрної політики України. Суд вірно зазначив, що право власності на спірний житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради від 29 червня 2005 року було зареєстроване за державою в особі Міністерства аграрної політики України.

Відповідно до наказу Мінагрополітики України від 20 липня 2009 року № 511 «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів» було реорганізова-но Вінницький державний аграрний технікум шляхом виділення його зі складу Тульчинського державного технікуму ветеринарної медицини і приєднання до Білоцерківського національного аграрного університету як відокремленого структурного підрозділу з окремими правами юридичної особи. Цим наказом визначено, що Білоцерківський НАУ є правонаступником майнових прав та обов'язків Вінницького ДАУ в частині майнових прав та обов'язків Тульчинсь-кого державного технікуму ветеринарної медицини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2015 року № 87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів навчальних закладів та держав-ної установи до сфери управління Міністерства освіти і науки», наказом Міні-стерства освіти і науки України від 19 лютого 2015 року № 168 «Про питання передачі цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної уста-нови із сфери Мінагрополітики та ДФС до сфери управління Міністерства осві-ти і науки» цілісний майновий комплекс Тульчинського державного технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університе-ту переданий із сфери управління Мінагрополітики до сфери управління Міні-стерства освіти і науки України.

Власники будь-яких погоджень на ремонт, реконструкцію будинку, будів-ництво за власний рахунок користувача господарських будівель не давали, до-води апелянта про витрачення на ремонт нерухомого майна особистих коштів у сумі орієнтовно одного мільйона гривень не підтверджені належними і допус-тимими доказами.

Слід визнати помилковість позивача обгрунтування позовних вимог стат-тями 331, 392 ЦК України, оскільки моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація цього нерухомого майна, а вимога про визнання права власності може бути пред'явлена в суд за виключно встановлених законом підстав і порядку.

Статтею 80 Закону України «Про освіту» встановлено, що об'єкти, майно державних, комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи вико-ристанню не за освітнім призначенням. Згідно зі статтею 73 Закону України «Про вищу освіту» майно, закріплене за державним або комунальним вищим навчальним закладом не може бути предметом застави, не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників вищого навчального закладу.

Ухвалюючи 20 жовтня 2017 року рішення у даній цивільній справі, суд пер-шої інстанції не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сто-ронами у справі, застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, дав повну та об'єктивну оцінку показанням, доводам та доказам сторін. Відповідно до норм статті 212 ЦПК України судове рішення на-лежним чином обгрунтоване, вмотивоване, тому підстав для задоволення апе-ляційної скарги судова колегія не знаходить.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис Т.М. Шемета

Підпис Л.О. Голота

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко