Справа № 278/1387/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2017 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції та просив визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3, в частині невжиття передбачених ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ заходів щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження №42170589, що призвело до порушення моїх прав, передбачений Законом та визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2014 року №42170589 винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 та, у зв'язку з її скасуванням, скасувати всі подальші процесуальні рішення, прийняті державним виконавцем під час виконання рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий документ.

В обґрунтування скарги зазначив, що у відповідності з постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 21 лютого 2014 року про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження №42170589 з виконання виконавчого листа №278/56079 від 07 лютого 2014 року, виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 2 193 618 гривень 65 копійок, яку скаржник отримав 31 травня 2017 року через свого представника. Скаржник зазначає, що в установлені законодавством строки не отримував копій оскаржуваної постанови, також йому не було відомо про строки добровільного виконання зобов'язань перед ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», а тому така постанова підлягє скасуванню.

В ході розгляду справи скаржник уточнив свої вимоги та просив визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3, в частині невжиття передбачених ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ заходів щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження №42170589, що призвело до порушення моїх прав, передбачений Законом; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2014 року №42170589 винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 21.02.2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 04.08.2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у звязку із його скасуванням; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.08.2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 04.08.2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням.

Представник скаржника підтримав скаргу з підстав зазначених в ній та просив її задовольнити.

Представник Житомирського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутність (а.с.85).

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, встановлено, що основними принципам діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені (ч.5 ст.124 Конституції України).

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх суддів України.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3 від 21 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження №42170589 з виконання виконавчого листа №278/56079 від 07 лютого 2014 року, виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 2 193 618 гривень 65 копійок (а.с.19, 23).

В ході виконавчого провадження державним виконавцем 21 лютого 2014 року, 04 серпня 2014 року винесені постанови про накладення арешт на майно та кошти боржника (а.с.34, 51-52, 54), 04 серпня 2014 року винесено постанову про розшук майна боржника (а.с.56).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Однак, державним виконавцем не в повній мірі виконано передбачені статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язки.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, системний аналіз наведених статей свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу державний виконавець повинен пересвідчитися:

- чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника, та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення;

- чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Отже, у разі з'ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та добровільного виконання рішення у встановлений постановою строк, державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що обов'язок державного виконавця щодо надіслання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення передує вчиненню будь - яких дій стосовно примусового виконання рішення.

Судом встановлено, що державним виконавцем постанова про відкриття провадження №42170589 від 21 лютого 2014 року та постанови про накладення арешту та кошти боржника від 21 лютого 2014 року та 04 серпня 2014 року не направлялась на адресу скаржника ОСОБА_4 рекомендованим листом з повідомленням, що свідчить про порушення прав боржника, визначених статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження", а тому дії, які вчинялись державним виконавцем в подальшому після відкриття вказаного виконавчого провадження, суд вважає незаконними.

Представником відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області не надано належних та допустимих доказів надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження №42170589 від 21 лютого 2014 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що при прийнятті постанов про накладення арешту на майно боржника від 21 лютого 2014 року; про накладення арешту на майно боржника від 04 серпня 2014 року; накладення арешту на кошти боржника від 04 серпня 2014 року; про розшук майна боржника від 04 серпня 2014 року по ВП №42170589; про відкриття виконавчого провадження №42170589 від 21 лютого 2014 року щодо стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_4 боргу у розмірі 2 193 618 гривень 65 копійок державний виконавець діяв протиправно, а тому вказані постанови підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209-210, 384, 386, 387 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», Постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ОСОБА_3, в частині невжиття передбачених ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ заходів щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження №42170589, що призвело до порушення прав скаржника ОСОБА_4 передбачений Законом.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2014 року №42170589 винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 21 лютого 2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 04 серпня 2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у звязку із його скасуванням.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 04 серпня 2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням.

Визнати протиправною та скасувати постанову про розшук майна боржника від 04 серпня 2014 року у виконавчому провадженні №42170589 та провести інші необхідні дії, у зв'язку із його скасуванням.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.В.Зубчук