Справа №333/2721/17
Провадження №2/333/1601/17
22 серпня 2017 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Круглікової А.В.,
при секретарі Тарасенко О.О.,
розглянувши матеріали цивільної справи №333/2721/17 за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
18.05.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Вимоги обґрунтовано тим, що на профілактичному обліку у відділі по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР з вересня 2015 року перебуває малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах (виховується в родині, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків). Підставою для взяття родини на профілактичний облік було звернення бабусі дитини - ОСОБА_2, яка повідомила, що батьки дівчинки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Спеціалістом відділу з питань профілактичної роботи було неодноразово проведено бесіди з матір'ю - ОСОБА_1, які спрямовано на забезпечення здобуття дитиною освіти, попередження бродяжництва, дитячої бездоглядності, алкоголізму в сім'ї, їй було роз'яснено правові наслідки у разі невиконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки. У ході проведення профілактичної роботи з сім'єю встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, які передбачено чинним законодавством, не працює, зловживає алкоголем, не приділяє належної уваги вихованню малолітньої дитини, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У зв'язку із вищевикладеним, в інтересах дитини, районна адміністрація ЗМР по Комунарському району змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача до зали судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести заочний розгляд справи у разі повторною неявки відповідача по справі, а також долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.
В судові засідання, призначені на 13.06.2017 року та на 22.08.2017 року відповідач по справі ОСОБА_1 не з'явилась, на адресу відповідача, за якою остання зареєстрована та фактично мешкає, було направлено судові повістки. На адресу суду повернулися конверти з причини «за не запитом». У зв'язку з вищезазначеним, на підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
Третя особа ОСОБА_2 до зали судового засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Частиною 2 ст.59 Закону України "Про освіту" визначено, що на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
З аналізу змісту наведеної вище норми слідує, що позбавлення батьківських прав може застосовуватись лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За змістом п. 15 постанови Пленума Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження від 19.03.2009 року серії НОМЕР_2, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 3).
Як встановлено судом, мати дитини - ОСОБА_1, долею дитини не цікавиться, участі у вихованні доньки не приймає.
Так, згідно із змісту заяв бабусі дитини - ОСОБА_2 від 02.07.2015 року та 15.01.2016 року, онука - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 не працює, ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної, дитина не отримує (а.с.5).
Відповідно до змісту інформації про міру участі батьків у вихованні дитини від 07.12.2016 року №01-22.2/275, наданої Запорізькою ЗОШ І-ІІІ ступенів №90 ЗМР Запорізької області, ОСОБА_3 на час звернення проживала з бабусею - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Бабуся щоденно приводила онуку до школи, забирала після занять. Під час канікул дитина перебувала у бабусі ОСОБА_6 Мати дитини - ОСОБА_1 на час звернення не працювала, дитиною не займається, свої обов'язки не виконує (а.с. 6).
Крім того, за місцем мешкання ОСОБА_1, 1984 р.н., за адресою: АДРЕСА_2, Комунарськимм РВ ЗМУ у 2012 році зареєстровано 4 факти дрібного хуліганства. ОСОБА_1 у 2013 році притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а у 2014 році - до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується довідкою від 18.08ю2015 року №68/8-8626 (а.с.9).
Спеціалістами служби (управління) у справах дітей по Комунарському району неодноразово здійснено вихід за місцем проживання родини за адресою: АДРЕСА_2, та встановлено, що квартира потребує ремонту та прибирання, санітарно - гігієнічні норми порушено (брудно, повітря не свіже, сморід), зламані сантехніка та меблі, постіль брудна, їжі, придатної для споживання дитиною, немає. Вказана обставина підтверджується актами обстеження умов проживання від 24.03.2016 року, 17.08.2016 року, 24.11.2016 року (а.с.7-8).
За змістом висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 18.08.2017 року №1714/01-26/02 про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 не працює, зловживає алкоголем, вихованням та утриманням дитини не займається. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся ОСОБА_2.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_3 підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір покладається судом на відповідача. Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнути зі ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) в дохід держави - 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В. Круглікова