УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Елді» про визнання права власності на вклад за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 2 березня 2016 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Елді» (далі - ТОВ «Елді») було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого вона набула право вимоги за договором банківського рахунку від 4 лютого 2011 року, укладеного між ТОВ «Елді» та публічним акціонерним товариством «Себ Банк» (далі - ТОВ «Себ Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (ПАТ «Фідобанк»), а також набула статусу вкладника відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на грошові кошти в розмірі 149 500 грн. 18 квітня 2016 року нею було отримано письмове повідомлення від ТОВ «Елді» про розірвання договору про відступлення права вимоги, а 3 червня 2016 року повідомлення про те, що 1 червня 2016 року ТОВ «Елді» безоплатно передало ОСОБА_6 у власність грошові кошти за вищевказаним договором банківського рахунку від 4 лютого 2011 року. Посилаючись на порушення її прав, ОСОБА_4 просила визнати за нею з 2 березня 2016 року право власності на вклад у розмірі 149 500 грн, набуте на підставі договору про відступлення права вимоги від 2 березня 2016 року з набуттям нею статусу вкладника відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 з 2 березня 2016 року право власності на вклад у розмірі 149 500 грн, на підставі договору про відступлення права вимоги від 2 березня 2016 року з набуттям нею статусу вкладника відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 4 лютого 2011 року між «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ТОВ «Елді» було укладено договір банківського рахунку, відповідно до умов якого банк зобов'язався відкрити поточний рахунок для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів до умов договору. Предметом вказаного договору є надання банком клієнту послуг з проведення розрахунків, з касового обслуговування документального оформлення та підтвердження розрахунків, купівлі-продажу валют, інші.

2 березня 2016 року між ТОВ «Елді» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за вищевказаним договором банківського рахунку.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд, вірно застосувавши положення п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку, де позивач виступає кредитором, а банк - боржником. Проте згідно з рішенням Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 ПАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а 20 травня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд) прийнято рішення № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Отже такі обставини унеможливили стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, які відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Також є правильними висновки апеляційного суду про те, що місцевий суд ухвалюючи рішення про визнання права на вклад, вирішив питання про права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не залучивши до участі у справі Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Фідобанк».

Оскільки відповідно до правил, встановлених главою 1 розділу V ЦПК України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, тому наявні підстави для відмови в позові.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана