АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6987/17 Головуючий 1 інст. Остропілець Є.Р.
Справа № 619/2270/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що з 11 березня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Вказав, що від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, з приводу чого між ними виникали сварки, подальше спільне проживання та збереження родини неможливе.

Вказав, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з 2012 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе.

Просив розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 11 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управляння юстиції, актовий запис № 72.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 11 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис №72.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

При цьому посилалась на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що вони з позивачем дійсно тривалий час не мешкали разом, вона впевнена, що позивач повернеться до неї, як він робив неодноразово, оскільки у них є неповнолітня дитина; що заяву про розгляд позову без її участі написала через те, що на цьому наполягав позивач, який повідомив їй, що така заява необхідна для припинення справи без розірвання шлюбу; що до ухвалення рішення вони з позивачем тиждень провели разом, і відповідач вважала, що всі сімейні негаразди вже у минулому; що позивач погодиться на продовження сімейних стосунків.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що між сторонами склалися такі стосунки, які свідчать про неможливість збереження шлюбу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розпаду родини є те, що протягом спільного життя стали виникати часті сварки через непорозуміння в поглядах на різні життєві ситуації.

Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2017 року відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

До суду апеляційної інстанції заяв щодо примирення сторони не надали.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він з ОСОБА_1 не підтримує шлюбно-сімейних відносин з 2012 року і підтримувати їх в майбутньому не бажає, оскількиподальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дослідивши обставини справи повно, надавши їм відповідно до статті 212 ЦПК України належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо розірвання шлюбу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і відповідно до статті 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 704,00 грн. до ухвалення судового рішення по скарзі.

Проте, враховуючи її майновий стан судова колегія вважає за можливе звільнити її від сплати судового збору відповідно до статті 82 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії