Справа № 565/2258/17
Провадження № 2/565/607/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області -

під головуванням судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Левадної О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, Вараського міського голови ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпоряджень міського голови від 29.08.2017 року за № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.» та від 01.09.2017 року № 254-ос «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.»» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 комітету Вараської міської ради Рівненської області, міського голови ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпоряджень міського голови від 29.08.2017 року за № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.» та від 01.09.2017 року № 254-ос «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.»», поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач працювала у ОСОБА_5 комітеті Вараської міської ради Рівненської області на посаді завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області.02.11.2017 року позивача було звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності або штату працівників, згідно п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.09.2017 року у справі № 565/1461/17 задоволено позов ОСОБА_3, визнано протиправними та скасовано рішення Вараської міської ради Рівненської області від 09.06.2017 року за № 759 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління», розпорядження Вараського міського голови від 15.06.2017 року за № 228-р «Про скорочення штату працівників виконавчого комітету Вараської міської ради», в частині скорочення зі штату працівників виконавчого комітету Вараської міської ради посади завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області та зобовязано Вараську міську раду Рівненської області відновити посаду завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради в структурі виконавчих органів Вараської міської ради Рівненської області. А також при повідомленні про наступне вивільнення не було запропоноване інше місце роботи, не враховане її переважне право на залишення на роботі та не було звернення до профспілкової організації, членом якої є позивач, чим порушено вимоги ст. ст.42, 43 та 49-2 КЗпП України.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 комітету Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову не визнав повністю. Подав до суду письмове заперечення на позов, підписане Вараським міським головою, в якому зазначено, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, зокрема ст. ст. 40, 42 та 49-2 КЗпП України, та з дотриманням вимог ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також її було попереджено у двохмісячний термін про наступне вивільнення. Відновлення посади завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради можливе тільки через внесення змін до діючої структури виконавчого комітету Вараської міської ради рішенням ради. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач Вараський міський голова ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 01.10.2003 року працювала на посаді завідувача господарством міськвиконкому, а з 01.07.2007 року на посаді завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської (Кузнецовської) міської ради Рівненської області.

31.08.2017 року (запис у трудовій книжці скасовано роботодавцем) та 02.11. 2017 року була звільнена з роботи у звязку із скороченням чисельності або штату працівників, згідно п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України на підставі розпоряджень міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.» та від 01.09.2017 року № 254-ос «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.»», що підтверджується копією витягу із трудової книжки позивача БТ-І № 7955702.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.09.2017 року в адміністративній справі № 565/1461/17 задоволено позов ОСОБА_3, визнано протиправними та скасовано рішення Вараської міської ради Рівненської області від 09.06.2017 року за № 759 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління», розпорядження Вараського міського голови від 15.06.2017 року за № 228-р «Про скорочення штату працівників виконавчого комітету Вараської міської ради», в частині скорочення зі штату працівників виконавчого комітету Вараської міської ради посади завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області та зобовязано Вараську міську раду Рівненської області відновити посаду завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради в структурі виконавчих органів Вараської міської ради Рівненської області. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 року.

У даній постанові судом зазначено, що рішення Вараської міської ради Рівненської області від 09.06.2017 року № 759 та розпорядження Вараського міського голови від 15.06.2017 року № 228-р порушують право на працю ОСОБА_3

З копій розпоряджень міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.» та від 01.09.2017 року № 254-ос «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.»» встановлено, що дані розпорядження прийняті на виконання рішення Вараської міської ради Рівненської області від 09.06.2017 року за № 759 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління», яке скасоване в частині, що стосується прав та законних інтересів ОСОБА_3, постановою суду від 07. 09.2017 року в адміністративній справі № 565/1461/17.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Вараської міської ради від 09.06.2017 року за № 759 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міського голови від 15.06.2017 року за № 228-р «Про скорочення штату працівників виконавчого комітету Вараської міської ради» було змінено та затверджено структуру виконавчих органів Вараської міської ради з чисельністю 171, 5 штатних посад, а згідно рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області №1226 від 30.04.2014 року «Про затвердження структури органів Кузнецовської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління», загальна чисельність апарату ради та її виконавчих органів складала 169 штатних посад та діяла дана структура до прийняття нової 09.06.2017 року.

Отже, у даному випадку не відбулося скорочення чисельності штату працівників.

З витягу з протоколу № 14 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації виконавчого комітету Вараської міської ради (у складі Кузнецовської міської профспілкової організації працівників державних установ) від 11.12.2017 року вбачається, що профспілкова організація, членом якої є позивач, відмовила у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3, посилаючись на порушення роботодавцем ст. ст. 42 ч.2 п.10 та 49-2 КЗпП України та порядку прийняття рішень про затвердження структури виконавчого комітету Вараської міської ради.

З копії попередження ОСОБА_3 від 28.07. 2017 року про наступне вивільнення у звязку зі скороченням чисельності працівників слідує, що позивача попередили у двохмісячний термін про наступне вивільнення, однак не запропонували позивачу іншу роботу у структурі виконавчих органів Вараської міської ради.У судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач не відмовлялася від переведення на іншу роботу.

Однак, з копії довідки № 57 від 04.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом Вараської міської ради Рівненської області, слідує, що з 29.06.2017 року по час видачі довідки у штатному розписі виконавчого комітету Вараської міської ради відсутні вакантні посади службовців органів місцевого самоврядування.

Також суду не надано доказів того, що з часу попередження позивача про наступне вивільнення 28.07.2017 року по день звільнення позивача з роботи - 02.11.2017 року були наявні вакантні посади службовців органів місцевого самоврядування чи робітничі посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради, які б відповідали кваліфікації позивача.

За таких обставин, посилання позивача на те, що відповідачами при звільненні позивача порушено ст. ст. 42 ч.2 п.10 та 49-2 КЗпП України не знайшло свого підтвердження, оскільки, за відсутності відповідних вакантних посад, ОСОБА_3 не могла скористатися своїм переважним правом на залишення на роботі при вивільненні працівників.

Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають зясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Аналізуючи надані сторонами у справі докази та вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що в структурі виконавчого комітету Вараської міської ради не відбулося скорочення штату та загальної чисельності працівників, оскільки загальна чисельність апарату ради та її виконавчих органів складала 169 штатних посад до 09.06.2017 року (дата прийняття рішення про затвердження нової структури виконавчих органів Вараської міської ради), а після 09.06.2017 року загальна чисельність апарату ради та її виконавчих органів збільшилася до 171,5 штатних посад.

Судом також встановлено, що відповідачами при звільненні позивача у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України, не дотримано вимог ст. 43 КЗпП України, а саме: не запитали попередньої згоди виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є позивач.

Враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивача було звільнено без законної підстави та порушено право позивача на працю, передбачене ст. 43 Конституції України та ст. 5-1 КЗпП України, а тому позивача має бути поновлено на роботі.

Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Крім того, відповідно до п. 5 розд. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Положеннями розд. III Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_3 відбулося 02 листопада 2017 року, то середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за липень-серпень 2017 року, оскільки у період вересень-жовтень 2017 року ОСОБА_3 не працювала.

У липні 2017 року заробітна плата позивача за 4 робочих дні становила 1508,97 грн., а у серпні 2017 року за 19 робочих днів 7418,78 грн. Всього за 23 відпрацьовані дні у липні-серпні 2017 року позивачу було виплачено 8927,75 грн.

Виходячи із заробітної плати за два останні місяці та кількості робочих днів в цих місяцях (8927,75 грн. : 23 дні), середньоденна заробітна плата становить 388,16 грн.

Вимушений прогул позивача тривав 38 робочих днів: листопад 2017 року 20 днів та грудень 2017 року 18 днів (25 грудня вихідний день).

А тому середній заробіток позивача за весь час затримки по день розгляду справи, з 03 листопада 2017 року по 27 грудня 2017 року складає грн. (388,16 грн. середньоденний заробіток * 38 дні затримки розрахунку = 14 750,08 гривні).

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки законодавством не передбачено жодних підстав для його зменшення.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та присудження заробітної плати за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів судові витрати у виді судового збору,

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 40, 43,233, 235 КЗпП України, ст.ст. 3,4, 273, 351,352,354,355ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.».

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови від 01.09.2017 року № 254-ос «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.08.2017 року № 240-ос «Про звільнення ОСОБА_3В.»».

Поновити ОСОБА_3 на посаді завідувача господарством відділу господарського забезпечення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області.

Стягнути з виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області () на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14 750,08 (чотирнадцять тисяч сімсот пятдесят) гривень 08 копійок за період з 03 листопада 2017 року по 27 грудня 2017 року без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обовязкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області в дохід держави судовий збір у розмірі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,АДРЕСА_1, 34400; Відповідачі: виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області, , Вараський міський голова ОСОБА_4, майдан Незалежності, буд. № 1, м.Вараш, Рівненська обл., 34400.

Довідка: повний текст рішення складено 28 грудня 2017 року.

С у д д я ОСОБА_6В