АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Андрушків С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2017 року.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою заявниця подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою, заяву про відстрочку виконання судового рішення задовольнити.

Зазначає, що хворіє та є інвалідом третьої групи по зору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно з п.1.ч.1.ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення, суд виходив з того, що заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для відстрочки виконання рішення суду у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 849,86 грн.

18 травня 2017 року судом видано виконавчий лист, а 3 жовтня 2017 року постановою старшого державного виконавця Мотовилець Н.Г. відкрито виконавче провадження (а.с.5).

У заяві про відстрочку виконання зазначеного рішення суду ОСОБА_1 посилалася на те, що вона ніде не працює, хворіє та є інвалідом третьої групи по зору, і майже всі кошти з пенсії витрачаються на лікування і реабілітацію. Також вказала, що на її утриманні перебуває донька, яка перенесла операцію на серці, тому певні кошти витрачаються і на її лікування, про що додає довідки (а.с.3-4, 11-14).

Так, згідно статті 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року №14 роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За змістом ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з 11.09.1997 року в силу ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, наголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Отже, порушене право особи має бути поновлено негайно після встановлення такого порушення усіма можливими законними способами компетентним національним судом задля вирішення спору упродовж розумного строку.

Таким чином, заявником не надано доказів на підтвердження обставин, які мають характер особливих або виняткових та які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст.373 ЦПК України, а обставини, наведені ОСОБА_1, не мають характеру особливих або виняткових або таких, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення чи наявність яких робить його виконання неможливим, та, крім того задоволення заяви, в розумінні ст.6 Конвенції порушить право стягувача на завершальну стадію справедливого суду шляхом отримання належних за судовим рішенням коштів.

За своїм змістом апеляційна скарга є аналогічною змісту заяви про розстрочку виконання рішення суду, яка отримала належну оцінку суду першої інстанції, а тому підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: А.І. Владичан

В.Ф. Міцней