Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1133/14-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 43 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району, виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Служба у справах дітей Житомирської райдержадміністрації, про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення

та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Новогуйвинська селищна рада Житомирського району, про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року

за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із первісним позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6-7 т.1). Просив визнати ордер, виданий на підставі рішення виконкому Новогуйвинської селищної ради від 20 лютого 2014 року №35 ОСОБА_2 на сім'ю у складі з донькою - ОСОБА_3 на вселення у квартиру АДРЕСА_1, недійсним. Свої вимоги обґрунтовував тим, що при видачі ордера виконком відповідної ради грубо порушив вимоги житлового законодавства у зв'язку з тим, що ордер видав особі, яка не була зареєстрована та постійно не проживала на території смт. Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, не перебувала на квартирному обліку, не потребувала поліпшення житлових умов. Окрім того, ордер видано без розгляду питання житловою комісією. Житло, на яке видано ордер, не є вільним, оскільки у квартирі на законних підставах проживає його сім'я.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.22 т.1). Просили усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. Зустрічну вимогу обґрунтовували тим, що за судовими рішеннями станом на 07 лютого 2014 року ОСОБА_6 не був власником спірної квартири, а тому його син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_4 та син невістки ОСОБА_5 були зняті з реєстраційного обліку в адміністративному порядку з 05 березня 2014 року. ОСОБА_2 та її діти зареєстровані у спірній квартирі з 14 березня 2014 року, але вона вимушена тимчасово проживати у своєї родини в с. Сінгури Житомирського району Житомирської області, оскільки у спірній квартирі продовжують проживати без реєстрації відповідачі. Іншого власного житла вона не має.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2014 року за первісним позовом до участі у справі залучено співвідповідача - виконавчий комітет Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с.108-109 т.1).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року заява ОСОБА_2 задоволена. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року скасовано. Визнано недійсним ордер, виданий ОСОБА_2 із включенням в ордер її доньки ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_3, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району від 20 лютого 2014 року №35. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просить рішення в частині задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні первісного позову відмовити, а її зустрічний позов задовольнити. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що вона із донькою зареєстровані у спірній квартирі з 14 березня 2014 року, а ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з 05 березня 2014 року зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Рішенням Житомирського районного суду від 16 серпня 2013 року договір купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений 03 червня 2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, визнаний недійсним, а за ОСОБА_6 (батьком первісного позивача) державна реєстрація права власності на нерухоме майно скасована та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року не зазначається про ОСОБА_6 як про добросовісного набувача, а тому право ОСОБА_1 на житло не порушено, оскільки останній правомірно такого права не набув.

Виходячи із принципу диспозитивності, апеляційний суд не робить висновків у частині задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Житомирського районного суду від 04 червня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України, та скасування рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 червня 2015 року, оскільки в цій частині рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 19 червня 2017 року в частині визнання ордера недійсним та відмови у задоволенні зустрічного позову про виселення в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_2 виданий ордер від 27 лютого 2014 року №000098 на право заняття у складі сім'ї із донькою - ОСОБА_3 трикімнатної квартири АДРЕСА_4 (а.с.39 т.1).

Із довідки Новогуйвинського ВЖРЕКП від 02 квітня 2014 року №322 слідує, що ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_9 зареєстровані за адресою спірної квартири з 14 березня 2014 року (а.с.38 т.1). Дана обставина також підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.40-41 т.1).

Відповідно до положень ст.58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянинові виконавчим комітетом селищної ради на підставі рішення про надання жилого приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Проте із довідок Новогуйвинського ВЖРЕКП від 20 лютого 2014 року №181 та від 02 квітня 2014 року №322 слідує, що на час видачі ордера (27 лютого 2014 року) спірна квартира не була вільною, оскільки у ній з 07 лютого 2014 року по 05 березня 2014 року були зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які й після зняття їх із реєстрації продовжують проживати у даній квартирі (а.с.9,38 т.1).

Згідно з частиною першою ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення Новогуйвинським виконкомом положень ст.ст.31,42,51,58 ЖК України щодо порядку й умов надання житлових приміщень. Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 27 лютого 2014 року (видача ордера) на території Новогуйвинської селищної ради постійно не проживали та на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, не перебували. Питання надання житла ОСОБА_2 у складі сім?ї із донькою - ОСОБА_3 на громадській комісії з житлових питань не розглядалося. Уповноважений орган, а саме - Новогуйвинський виконком, рішення про надання ОСОБА_2 у складі сім'ї із донькою - ОСОБА_3 спірної квартири не приймав, оскільки в рішенні Новогуйвинського виконкому від 20 лютого 2014 року №35 йдеться лише про видачу ордера та надання дозволу на реєстрацію у спірному житлі. Ордер був виданий на зайняте приміщення. Встановивши, що ордер був виданий виконкомом відповідної ради з грубим порушенням порядку й умов надання жилих приміщень, суд першої інстанції обґрунтовано визнав його недійсним, задовольнивши первісний позов.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що видачею ордера не порушуються права ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки останній разом із членами своєї сім?ї з 07 лютого 2014 року по 05 березня 2014 року, тобто на час видачі ордера, був зареєстрований та фактично проживав у спірній квартирі, яка за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2004 року була передана до громадського фонду комунальної власності Новогуйвинської селищної ради.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 19 червня 2017 року в частині визнання ордера недійсним та відмови у задоволенні зустрічного позову про виселення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд залишає рішення суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: