Справа № 369/2638/16-ц
Провадження № 2/369/274/17
13 листопада 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.,
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки,-
У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причини неявки суду не відомі.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого 14 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві.
Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку виданого на імя ОСОБА_2, на підставі договору дарування земельної ділянки від 16.12.2004 року № 2728 та договору купівлі- продажу земельної ділянки від 16.12.2004 року № 2724, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1219 га, що розташована на території Гореницької сільської ради, садівницьке товариство «Струмок».
Для вирішення спору суд приходить до висновку про необхідність проаналізувати наступні правові норми.
Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.
Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором
Стаття 71 СК України визначає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу, що є спільною сумісною власністю вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 57, 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 116 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання рішення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Д.Д.Усатов