Справа № 360/486/16-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3095/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 14.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.

Суддів: Журби С.О.

Сержанюка А.С.

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Експобанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду і просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 10-А від 10 січня 2008 року(далі також договір) у розмірі 368541,06 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 10 січня 2008 року між ним, як повним правонаступником ВАТ КБ «Експобанк» та ОСОБА_3 було укладено вищевказаний кредитний договір, на суму 25800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмері 12% річних на строк до 09 січня 2015 року.

27 липня 2012 року з відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору та п. п.1.1, 1.2, 1.3 викладено в новій редакції.

10 листопада 2008 року з ОСОБА_4 ним укладений договір поруки, відповідно до якого вона несе солідарну відповідальність з ОСОБА_3

Пояснив також, що позичальник свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 23 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором складала 368541,06 грн. Тому, просив стягнути її на його користь з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Бородянського районного суду Київськоїобласті від 20 липня 2016 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Експобанк» заборгованість за договором кредиту і забезпечення №10-А від 10 січня 2008 року в сумі 368541,06 грн та судові витрати в розмірі 5528,12 грн.

Відповідач ОСОБА_4 з рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення боргу. Вважала, що рішення суду в цій частині не відповідає дійсним обставинам справи і винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду не оскаржив. В судове засідання він не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі суд прийшов до висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог.

Однак, з даним висновком колегія суддів погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається таке.

10 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк Експобанк» та відповідачем ОСОБА_3, укладено договір кредиту і забезпечення № 10 А.

Згідно з п. 1. 1. договору, банк надав цьому відповідачу кредит в сумі 25800 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Пунктом 1. 2. Договору встановлено, що позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми кредиту.

Відповідно до п. 1.3. договору, позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 09 січня 2015 року.

Згідно п. 3.3. банк відкриває позичальнику позичковий рахунок та видача позичальну кредиту з позичкового рахунку здійснюється шляхом оплати рахунку - фактури позичкового рахунку протягом 2-х днів після підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 3.5. договору, розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів позичальник щомісяця, до 09 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у договорі. Пунктом 3.8. встановлена наступна черговість виконання позичальником грошових зобов'язань: якщо строк повернення кредиту ще не настав, у першу чергу сплачуються штрафи, прострочена заборгованість за комісією, що нарахована згідно п. п. 4.5.1., 4.5.2. та пеня за її несвоєчасну сплату, просрочена заборгованість за процентами та пеня за їх несвоєчасну сплату, строкова заборгованість за процентами, просрочена заборгованість за кредитом та пеня за несвоєчасне повернення кредиту, а потім - строкова заборгованість за кредитом, залишок коштів може бути спрямований на дострокове поверненння кредиту або сплату процентів; якщо строк повернення кредиту сплинув, то черговість виконання позичальником зобов'язань визнається банком самостійно згідно чинного законодавства України та правил банку. Проценти нараховуються виходячи з умовної кількості днів у році 360 днів ( іноземна валюта).

Згідно з п. 3.7. договору, позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку / переказу коштівна позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений п. 1. 3. договору та графіку повернення кредиту.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/ або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день.

Пунктом 5.3. договору встановлено , що за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2 % від суми боргу за кожний день просрочення.

27 липня 2012 року сторонами, шляхом викладення п. п. 1. 1., 1. 2.,1. 3.,3.3., 3.5., 3.8., 7.3. до договору внесено такі зміни: п. 1.1. викладений в новій редакції наступного змісту: банк надає позичальнику кредит у сумі 151750,78 грн на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. Позичальник повертає банку кредит і сплачує проценти за користування кредитом на умловах, що передбачені договором; п.1.2 договору змінено - проценти за користування кредитом у розмірі 14,4% річних; згідно з п. 1.3 договору позичальник повертає кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 09 січня 2018 року; згідно з пунктом 3.3. договору, банк відкриває позичковий рахунок та видача кредиту здійснюється шляхом оплати рахунку фактури з позичкового рахунку протягом 2-х днів після підписання договору; відповідно до п. 3.5. договору розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяц, що передує місяцю сплати процентів.Позичальник щомісяця, до 25 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку. Проценти нараховуються за весь період користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами проводиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому договорі. Проценти нараховуються виходячи з фактичної кількості днів у році 365(366) днів; згідно з пунктом 3.8. встановлена черговість виконання позичальником грошових зобо»вязань визначається банком самостійно; за пунктом 7.3. договору, спори вирішуються шляхом їх узгодження або розглядаються судом за вибором сторони, із підсудністю справ за місцем виконання договору.яким є місцезнаходження банку(головного офісу)

10 січня 2008 року з метою забезпечення договіру кредиту між позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки.

Відповідно до п. 1.1. договору ОСОБА_4 поручилася перед банком за виконання ОСОБА_3 договору кредиту.

Згідно з п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі , як і позичальник, зокрема, за повернення кредиту 25800 доларів США у встановлений договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором кредиту, комісійних, згідно з умовами договору кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені договором кредиту.

Згідно п. 1.3. договору поруки, поручитель та позичальник надають кредитору доручення списувати з своїх рахунків кошти для виконання цього договору і договору кредиту (договірне списання).

Відповідно до п. 1.4. договору поруки, порука поручителя припиняється лише у разі належного виконання договору кредиту.

Згідно з п. 2. 1. 3. договору поруки, у випадку порушення позичальником договору кредиту поручитель зобов»язаний відповідати перед кредитором як солідарний боржник усім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки, у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора (п. 2.1.1 договору) поручитель зобов»язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпечення порукою зобов»язання за кожний день просрочення.

Згідно з п. 4.2. договору поруки, договір набирає чинності з дати його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх обов»язків.

У зв'язку із внесенням змін згідно угоди № 09 від 27 липня 2012року до договору кредиту, за виконання якого позичальником поручився поручитель згідно договору поруки, сторони вирішили змінити цей договір шляхом викладення, зокрема п. 1. 2. в такій редакції: поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник зокрема, за повернення кредиту у сумі 151750,78 грну встановлений договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором кредиту, комісій, неустойки у випадках та розмірі , що передбачені договором кредиту.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 23 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором відповідачів становить 368541,06 грн, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 66818,77 грн; строкова заборгованість за процентами - 787,08 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 79925,45 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 57955,28 грн; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 27 серпня 2012 року по 03 березня 2016 року - 86640,99 грн; пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 27 серпня 2012 року по 03 березня 2016 року - 76413,49 грн.

Вимогу про дострокове повернення кредиту, позивач надіслав на адресу обох відповідачів 04 березня 2016 року.

18 березня 2016 року банк пред'явив до боржника й поручителя позов про солідарне стягнення наведеної заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, в задоволенні позову ПАТ «Експобанк» до ОСОБА_4 на думку колегії суддів, належить відмовити за такого.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно ч.1 ст. 553 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За правилом ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_3, взяв на себе обов'язок (а відтак і поручитель) первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 09 січня 2018 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником графіку погашення платежів з серпня 2012 року (відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором) та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та договором право вимоги дострокового виконання грошових зобов'язань, надіславши 04 березня 2016 року вимогу до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про дострокове повернення кредиту та пов'язаних із ним платежів, а 18 числа того ж місяця звернувся з позовом пр. остягнення усієї заборгованості..

Аналіз положень статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій цієї статті) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки з 27 серпня 2012 року банк протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя, порука є припиненою.

За наведеного, рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення.

Колегія суддів, знаходить за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та істотного порушення прав ОСОБА_3 за такого.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оцінивши наведені докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитом станом на на 23 лютого 2016 року.

Разом з тим, чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) і є обов'язковою для застосування судами України.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання належним чином з 27 серпня 2012 року.

Що стосується пені, то в цій частині колегія суддів вважає за необхідне, на підставі пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України стягнути пеню в межах позовної давності, а саме одного року.

Таким чином, позов ПАТ «Експобанк» слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 за кредитним договором в розмірі 285 197,83 грн, з яких строкова заборгованість за кредитом - 66818,77 грн, строкова заборгованість за процентами - 787,08 грн, прострочена заборгованість за кредитом - 79925,45 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 57955,28 грн, пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року - 45356,96 грн, пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 03 березня 2015 року по 03 березня 2016 року - 34354,29 грн.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Експобанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5528,12 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Експобанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Експобанк" заборгованість за договором кредиту і забезпечення № 10-А від 10 січня 2008 року в розмірі 227251,55 грн, що складається строкова заборгованість за кредитом у розмірі 66 818,77 грн, строкова заборгованість за процентами у розмірі 787,08 грн, прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 79925,45 грн, пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості у розмірі 45356,96 грн, пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів у розмірі 34354,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Експобанк" судовий збір у розмірі 5528,12 грн

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: С.О. Журба

А.С. Сержанюк