У Х В А Л А

11 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрінком», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 29 липня 2014 року, укладений з Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрінком».

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2017 року рішення районного суду скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

30 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 56 Закону України «Про Національний банк України», частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про іпотеку», Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 28 серпня 2001 року № 368 (далі − Інструкція).

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року та постанову Вищого господарського суду України від 6 березня 2007 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для визнання недійсним договору іпотеки, оскільки банк згідно з умовами договору іпотеки не кредитує позивача, який є майновим поручителем за кредитним договором, та не розміщує у нього будь-які грошові кошти, зустрічних вкладень зі ОСОБА_4 за умовами договору іпотеки банк також не проводить, тому немає підстав вважати, що укладений між сторонами договір іпотеки суперечить умовам укладеного між сторонами договору про залучення коштів на умовах субординованого боргу та порушує пункт 3.9 Інструкції.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 3 квітня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що під час укладення спірного договору купівлі-продажу жилого будинку відповідач як голова правління банку, з яким було укладено спірний договір купівлі-продажу, був пов'язаною з цим банком особою і продаж будинку відбувся на більш сприятливих для нього умовах, за ціною, що є значно нижчою від ринкової ціни цього будинку, у зв'язку із чим така угода відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пункту 1.14 Інструкції є недійсною з моменту її укладення.

У постанові від 6 березня 2007 року Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що спірний договір укладено не уповноваженою особою, оскільки банк не вчиняв дій, спрямованих на схвалення договору, укладеного від його імені не уповноваженою особою, а відповідно до пункту 2.6 глави 2 розділу 6 Інструкції операції банку з одним контрагентом у розмірі, що перевищує 25% регулятивного капіталу, вимагають прийняття рішення правління та/або спостережної ради банку.

Отже, порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрінком», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук