Справа № 390/843/17
Провадження № 2/390/868/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бойко І.А.,

при секретарі Губанові М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди в сумі 67771 грн. 40 коп., завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала та в обґрунтування позову зазначила, що органами досудового розслідування позивач обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, тобто порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту. В обвинувальному акті, затвердженому 26.06.2015 року прокурором прокуратури Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_4 вказано, що позивач відповідно до п. п. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», не являючись суб'єктом підприємницької діяльності, та не маючи державної реєстрації на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, протягом приблизно чотирьох років, точного часу слідством не встановлено, по 08.05.2015 року, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих міркувань, в цілях особистої наживи, за місцем свого мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1 та області, здійснював незаконний прийом металобрухту за ціною 1 грн. 80 коп. за кілограм в мешканців с. Овсяниківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, який зберігав за вказаною адресою, для подальшого його збуту.

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області по справі № 390/1339/15-к від 04.05.2016 року позивача визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та виправдано за недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу злочину. Зобов'язано повернути речові докази, а саме металеві вироби, а також електроні ваги, що зберігаються у Кіровоградському ВП Кіровоградського ВП ГУ НП Україниу Кіровоградській області.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області по справі № 390/1339/15-к від 04.05.2016 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін.

Таким чином, в результаті майже двохрічного розслідування та судового розгляду справи по обвинуваченню позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, прийнято рішення та встановлено його невинуватість у скоєнні інкримінованого злочину.

В результаті вказаних дій органів досудового розслідування, прокуратури і суду позивач незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з 08 травня 2015 року по 13 лютого 2017 року. За весь цей період була проведена не одна слідча дія та незаконно вилучено його майно. Зокрема, в ході проведення обшуку 08.05.2015 року виявлено та вилучено металеві речі, згідно переліку у протоколі обшуку, які він використовував у господарстві. А також 17.06.2015 року в ході огляду місця події було виявлено та вилучено майно, зазначене в протоколі огляду місця події, загальною вагою, визначеною органами досудового розслідування, у розмірі 2320 кг. За весь час розгляду справи він більше ніж тридцять разів прибував у судові засідання, що понесло для нього значних матеріальних затрат.

Крім цього, внаслідок незаконного проведення досудового розслідування та тривалого судового розгляду справи позивачу було завдано нестерпних душевних страждань, які, зокрема, виразилися у руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію. Значно погіршився стан його здоров'я. Під час досудового розслідування та судового розгляду справи у нього мали місце психічні розлади, а тому, позивач просить стягнути кошти в сумі 67771, 40 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В судове засідання представник Державної казначейської служби України не зявився, надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі з посиланням, що позивач повинен був обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, вважає, що розмір морального відшкодування позивачем завищено. Відповідно, до пункту 3 статті 13 Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у місячному розмірі: з 1 січня - 3200,00 грн. Разом із тим, відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600,00 гривень. Оскільки, право позивача на відшкодування шкоди є наслідком незаконності у діях органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, про що зазначається у частині 1 статті 2 Закону, а тому й відшкодування шкоди повинно відбуватися в розмірах і порядку, передбачених цим Законом.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви з огляду на її необґрунтованість.

Судом встановлено наступні факти.

Органами досудового розслідування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, обвинувачувався у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, тобто порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Вказане кримінальне провадження було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479 від 09.04.2015 року (кримінальна справа № 390/13/16, провадження № 1-кп/390/157/15, том 1, а.с. 29).

08.05.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2015 року було проведено обшук домоволодіння позивача за адресою: вул. Молодіжна, 17, с. Овсяниківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, в ході якого було виявлено та вилучено брухт чорних та кольорових металів та ваги електронні, згідно переліку у протоколі обшуку (кримінальна справа № 390/13/16, провадження № 1-кп/390/157/15, том 1, а.с. 50-54).

17.06.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.06.2015 року було проведено огляд місця події, а саме подвіря домоволодіння позивача за адресою: вул. Молодіжна, 17, с. Овсяниківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, в ході якого було виявлено та вилучено майно, зазначене в протоколі огляду місця події, загальною вагою, визначеною органами досудового розслідування у розмірі 2320 кг (кримінальна справа № 390/13/16, провадження № 1-кп/390/157/15, том 1, а.с. 57-61).

22 червня 2015 року позивачу було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, тобто порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом (кримінальна справа № 390/13/16, провадження № 1-кп/390/157/15, том 1, а.с. 109-110).

В обвинувальному акті, затвердженому 26.06.2015 року прокурором прокуратури Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_4, вказано, що ОСОБА_3 відповідно до п. п. 2, 3 ст. 4 закону України «Про металобрухт», який раніше притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою Кіровоградського районного суду від 21.02.2011 року за ст. 164-10 КУпАП, будучи фізичною особою, не являючись суб'єктом підприємницької діяльності, та не маючи державної реєстрації на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, протягом приблизно чотирьох років, точного часу слідством не встановлено, по 08.05.2015 року, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих міркувань, в цілях особистої наживи, за місцем свого мешкання ІНФОРМАЦІЯ_1 та області, здійснював незаконний прийом металобрухту за ціною 1 грн. 80 коп. за кілограм в мешканців с. Овсяниківка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, який зберігав за вказаною адресою, для подальшого його збуту (кримінальна справа № 390/13/16, провадження № 1-кп/390/157/15, том 1, а.с. 4-6).

Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області по справі № 390/1339/15-к від 04.05.2016 року ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та виправдано за недоведеністю наявності в його діях складу злочину. Крім того, вказаним вироком суду було зобов'язано повернути ОСОБА_3 речові докази, а саме металеві вироби, а також електроні ваги, що зберігаються у Кіровоградському ВП Кіровоградського ВП ГУ НП України у Кіровоградській області (а.с. 6-10).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.05.2016 року стосовно ОСОБА_3 залишено без змін (а.с. 11-14).

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000479 від 09.04.2015 року незаконно перебував під слідством та судом, оскільки вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.05.2016 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні злочину та виправдано за недоведеністю наявності в його діях складу злочину. В звязку з цим позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у нестерпних душевних стражданнях, які, зокрема, виразилися у руйнуванні його життєвих планів та соціальних зв'язків, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого значно погіршився стан його здоров'я та мали місце психічні розлади, що підтверджується його зверненнями до медичного закладу (а.с.39-41).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Частиною 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

З урахуванням викладеного, розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15.

Згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3200 грн.

Оскільки слідчі дії, в рамках кримінального провадження № 0000479, щодо ОСОБА_3 здійснювались з 08 травня 2015 року, а судовий розгляд даного кримінального провадження тривав по 13 лютого 2017 року, то позивач перебував під слідством та судом 21 місяць і 5 днів, а розмір відшкодування моральної шкоди становить 21 (місяць) х 3200 (мінімальна заробітна плата) = 67200 грн.; 3200 (мінімальна заробітна плата) / 28 (днів) = 114,28 грн. (один день перебування під слідством та судом); 114,28 грн. х 5 (днів) = 571,40 грн.; 67200+571,40 = 67771,40 грн. Таким чином, мінімальна сума яку можливо стягнути на корить позивача є 67771,40 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Сторони при розгляді справи звільняються від сплати судових витрат на користь держави.

На підставі ст.56 Конституції України, ст. 16, ч. 3 ст. 23, п. 2 ч. 2 ст. 1167, ч. ч. 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», п. 14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, керуючись ст.ст. 11, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задовольнити повністю.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 67 771,40 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя