Справа № 381/3189/16-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/5597/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 1 13.12.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Марченку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Борівської селищної ради №23 від 11 грудня 1974 року йому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, було передано в спільне сумісне користування земельну ділянку, площею 901 кв.м., яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_1. В 2011 році, частину вказаної земельної ділянки, площею 0,0251 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, позивачем було приватизовано, Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Використовувати належну йому на праві власності земельну ділянку за її цільовим призначенням він не має можливості, оскільки під землею, через належну позивачу земельну ділянку проходить газопровідна труба, яка заважає проводити будівельні роботи. У зв'язку із зазначеним вище, позивач неодноразово звертався до відповідних структурних підрозділів ПАТ «Київоблгаз» із запитами про надання йому відповіді про підстави прокладення даного газопроводу та відповідних копій дозвільних документів. Зазначає, що відповідач використовує земельну ділянку для здійснення своєї господарської діяльності безпідставно, оскільки дозволу на прокладення підземного газопроводу від селищної ради не отримував, як і не вирішував питання встановлення земельного сервітуту. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом переміщення (демонтажу), за власний кошт, газової труби за територію земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,0251 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та нежить йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Борівської селищної ради 2 сесії 6 скликання від 07.12.2010 року; стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська область Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) на його користь суму сплаченого судового збору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідач не надав до суду належних доказів того, що газопровід через земельну ділянку позивача було прокладено на законних підставах. Вказує, що суд прийняв до розгляду та надав перевагу доказам відповідача, які не мають відношення до предмету доказування. Зазначає, що суд не навів жодної норми закону та/або підзаконного нормативного акту, яким він керувався під час прийняття рішення у справі. Вказує, що надана відповідачем копія «Робочого проекту газифікації житлового будинку АДРЕСА_3» від 1984 року, не була погоджена з Борівською селищною радою. Зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом демонтажу та перенесення газової труби із земельної ділянки є необґрунтованими та недоведеними, вважав, що газопровід низького тиску, який проходить через земельну ділянку ОСОБА_2, був побудований у відповідності до вимог чинного законодавства з дотриманням всіх норм та за погодженням відповідних державних органів ще до набуття ним права власності на земельну ділянку. А тому порушення прав або законних інтересів позивача з боку відповідача щодо володіння та користування земельною ділянкою відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.

Встановлено, що 03 березня 1982 року на підставі протоколу засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, яким затверджено черговість газифікації вулиць селища, була проведена газифікація будинків по вул. Васильківській.

Прокладення газопроводу до будинку, що знаходиться за адресою: смт. Борова, вул. Васильківська № 52 здійснено у 1984 році на підставі проектної документації, що була розроблена Київським обласним відділом інституту «Укржилремпроект» Фастівською проектною майстернею у 1984 році.

Відповідно до схеми газифікації будинку АДРЕСА_3 проектна документація була погоджена Фастівським РЕМ, Фастівським районним відділом зв'язку, Будівельно-монтажним управлінням №1 м. Біла Церква та Фастівським міжрайонним виробничим управлінням газового господарства.

Даним проектом передбачено прокладання ділянки газопроводу через земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, яка на той час перебувала у користування позивача та на спірній ділянці був фруктовий сад, що підтверджується технічним паспортом та не визнається сторонами.

28 березня 1984 року, у відповідності до проектної документації та норм СНИП ІІІ-29-76 був побудований та прийнятий в експлуатацію газопровід низького тиску, що підтверджується актом прийняття газопроводу в експлуатацію.

Встановлено, що у 2011 році ОСОБА_2 було приватизовано земельну ділянку площею 0,0251 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 30 вересня 2011 року на підставі рішення Борівської селищної ради 2 сесії 6 скликання від 07 грудня 2010 року, при цьому було змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, що підтверджується державним актом, а саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарськіх будівль і соруд. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Також з пояснень позивача встановлено, що після отримання земельної ділянки у власність та зміни її цілового призначення від має бажання побудувати на ній погреб, однак зробити цього не може оскільки на зазаначено участку проходить газова труба в чому він вбачає порушення свого права щодо коритування вланістью.

28 травня 2015року Виконавчий коміткт Броварської селищної ради прияняв рішення №10/1 про наміри щодо будівництва ОСОБА_2 господарськіх споруд на земельтній ділянці, яка належить йому на праві власності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки такі вимоги є необґрунтованими, позивачем не надано доказів того, що газопровід низького тиску, який проходить через його земельну ділянку був побудований без додержання норма законодавства, і відповідно, що здійснена відповідачем забудова порушує права позивача, як власника земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги та відхилив доводи позивача щодо порушення його права відповідачем, оскільки на час виготовлення проектної документації, введення в екплуатацію та газифікації селища, позивач був користувачем земельної ділянки по якій була прокладена газова труба, та на зазначеній ділянці знаходився фруктовий сад. Отже порушень прав позивача щодо користування земельної ділянки позивачем не заявлялось та судом встановлено не було. Позивачем після отримання земельної ділянки у власність та зміни її цільового призначення заявлено про порушення його права, разом з цим, колегія суддів вважає, що зміна правового статусу нерухомого майна, яке перебувало у володіння позивача та зміна його цільового призначення, не може вплинути або змінити законність дій відповідача на час виготовлення проектної документації, введення в екплуатацію та газифікації селища.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 про те, що відповідач не надав до суду належних доказів того, що газопровід через його земельну ділянку було прокладено на законних підставах у зв'язку з відсутністю прізвищ третьої особи в списках осіб якім проводився газ, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме протоколом засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 03 березня 1982 року, яким затверджено черговість газифікації вулиць селища.

Не спростовують правильність висновків суду і доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд не навів жодної норми закону та/або підзаконного нормативного акту, яким він керувався під час прийняття рішення у справі, оскільки спростовується змістом оскаржуваного рішення суду першої інстанції в яких зазначені норми матеріального та процесуального права на які посилався суд.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 про те, що надана відповідачем копія «Робочого проекту газифікації житлового будинку АДРЕСА_3» від 1984 року, не була погоджене з Борівською селищною радою не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, у відповідності до Закону УРСР «Про сільську раду народних депутатів Української РСР», в редакції Закону від 13 грудня 1979 року (чинної на момент прокладення спірної гілки підземного газопроводу) сільська Рада народних депутатів виключно бере участь у розгляді проектів планів підприємств, а не погоджує їх.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: