Справа № 301/2361/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2017 р. Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа Ужгородський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2, де третя особа Ужгородський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

Посилається на те, що 05 липня 2008 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 в місті Іршава Закарпатської області було укладено в усній формі договір купівлі-продажу автомобіля Renault Megane 1.6 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору, який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого Ужгородським ВРЕР ДАІ УМВС України в Закарпатській області РЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в Закарпатській області 20.01.2005 року.

Згідно досягнутої домовленості він зобов'язувався виплатити на руки відповідачці кошти в сумі 75000 грн., а відповідачка ОСОБА_2, в свою чергу, з моменту виконання взятих зобов'язань передавала у власність автомобіль Renault Megane 1.6 - 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, документи до нього і зобов'язувалася оформити на позивача нотаріально посвідчену довіреність з правом продати, обміняти, надати в оренду та інше на предмет, укладеного договору на зазначений вище транспортний засіб.

Цього ж дня 05 липня 2008 року ним у рахунок виконання взятих на себе зобов'язань було передано на руки ОСОБА_2 кошти в сумі 75000 (сімдесят п'ять тисяч гривень), про що свідчить «Розписка», дана відповідачкою в м. Іршава Закарпатської області.

Після передачі коштів та написання розписки вони домовилися поїхати до приватного нотаріуса, так - як це була вечірня пора, на наступний робочий день. Однак, на наступний день мобільний телефон відповідачки був відключений.

В подальшому він знайшов відповідачку по місту її проживання, і вона повідомила, що виконавчою службою накладено арешт на все її майно у зв'язку з наявністю заборгованості перед банком і вона зараз не може зняти транспортний засіб з обліку. Також вона пообіцяла, що вона всі питання з банком стосовно сплати заборгованості владнає і тоді можна буде зняти з обліку автомобіль.

В липні 2017 року позивач разом з відповідачкою звернувся у територіальний сервісний центр, щоб перереєструвати автомобіль на себе, де повідомили, що Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області накладено арешт на автомобіль, що належить йому на праві приватної власності та оголошено в розшук згідно наступних постанов про накладення арешту: постанова від 03.11.2015 року ВП №47410465; постанова від 24.10.2016 року ВП №52236791; постанова від 06.04.2016 року ВП №50424650; постанова про розшук майна боржника: постанова від 30.11.2016 року ВП №52236791.

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 08 серпня 2017 року про визначення ринкової вартості автомобіля марки Renault Megane 1.6 -2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість автомобіля на дату оцінки складає 55000 гривень.

За обставин, що склалися він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на автомобіль марки Renault Megane 1.6, 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 та звільнення його з-під арешту.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, а подав заяву ( а. с. 49), якою позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути в його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, а подала заяву ( а. с. 47), якою позов визнала, а справу просила розглянути в її відсутності.

Представник третьої особи без самостійних вимог Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, а подав заяву ( а. с. 42), в якій заперечив у задоволенні позову, просив справу розглянути в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 05 липня 2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 в місті Іршава Закарпатської області було укладено в усній формі договір купівлі-продажу автомобіля Renault Megane 1.6 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору, який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Ужгородським ВРЕР ДАІ УМВС України в Закарпатській області РЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в Закарпатській області 20.01.2005 року ( а. с. 4).

Згідно досягнутої домовленості він зобов'язувався виплатити на руки відповідачці кошти в сумі 75000 грн., а вона, в свою чергу, з моменту виконання взятих зобов'язань передавала у власність автомобіль Renault Megane 1.6 - 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, документи до нього і зобов'язувалася оформити на позивача нотаріально посвідчену довіреність з правом продати, обміняти, надати в оренду та інше на предмет, укладеного договору на зазначений вище транспортний засіб.

Цього ж дня 05 липня 2008 року ним у рахунок виконання взятих на себе зобов'язань було передано на руки відповідачці ОСОБА_2 кошти в сумі 75000 (сімдесят п'ять тисяч гривень), про що свідчить «Розписка», дана відповідачкою в м. Іршава Закарпатської області ( а. с.6).

Після передачі коштів та написання розписки вони домовилися поїхати до приватного нотаріуса, так як це була вечірня пора, на наступний робочий день. Однак на наступний день мобільний телефон відповідачки був відключений.

В подальшому він знайшов відповідачку по місту її проживання, і вона повідомила, що виконавчою службою накладено арешт на все її майно у зв'язку з наявністю заборгованості перед банком і вона зараз не може зняти транспортний засіб з обліку. Також вона пообіцяла, що всі питання з банком стосовно сплати заборгованості владнає і тоді можна буде зняти з обліку автомобіль.

В липні 2017 року позивач разом з відповідачкою звернувся у територіальний сервісний центр, щоб перереєструвати автомобіль на себе, де повідомили, що Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області накладено арешт на автомобіль, що належить йому на праві приватної власності та оголошено в розшук згідно наступних постанов про накладення арешту: постанова від 03.11.2015 року ВП №47410465; постанова від 24.10.2016 року ВП №52236791; постанова від 06.04.2016 року ВП №50424650; постанова про розшук майна боржника: постанова від 30.11.2016 року ВП №52236791.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлу-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з вимогами статті 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не знається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У випадках не передбачених цим законом незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин суд приходить про обґрунтованість та під ставність вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 328, 392, 655 та 656 ЦК України, ст. ст. 59 «Про виконавче провадження», суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки Renault Megane 1.6 - 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Ужгородським МРЕВ 20.01.2005 року.

Звільнити з-під арешту та зняти з розшуку автомобіль марки Renault Megane 1.6 - 2004 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_1, на який було накладено арешти та розшуки Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а саме зняти наступні арешти та розшуки:

постанова від 30.11.2016 року ВП №52236791;

постанова від 03.11.2015 року ВП №47410465;

постанова від 24.10.2016 року ВП №52236791;

постанова від 06.04.2016 року ВП №50424650.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М. М. Золотар