Пров. №2/766/5151/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Кована В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник публічного акціонерного товариства "Кредобанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 20651,39 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору №11/д від 15.12.2008 року позивачем надано кредит ОСОБА_1 в сумі 14000 грн. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору був укладений договір поруки №11/д/S-1 від 15.12.2008 року, згідно якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язанням які виникають з умов кредитного договору солідарно з ОСОБА_1 за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_1 належним чином не виконала, тому станом на час звернення до суду з позовом за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 20651,39 грн., яку представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №11/д від 15.12.2008 року позивачем надано ОСОБА_1 кредит в сумі 14000 грн. на строк до 14.12.2011 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №11/д/S-1 від 15.12.2008 року, згідно якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань у повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №11/д від 15.12.2008 року.

На час розгляду справи докази належного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором відсутні.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов'язання та не сплатила борг за кредитним договором та відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем сума заборгованості складає 20651,39 грн.

Невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. Відповідач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 5 ст. 261 встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору №11/д від 15.12.2008, кредит надавався позичальнику на строк до 14.12.2008 року (що є кінцевою датою виконання зобов'язання).

У відповідності до п. 4.6. договору поруки №11/д/S-1 від 15.12.2008, договір поруки діє до повного виконання сторонами зобов'язань по кредитному договору. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, оскільки відсутня конкретна дата припинення дії договору.

Оскільки строк виконання кредитного договору №11/д від 15.12.2008 сплив 14.12.2011 року, то позивач мав можливість реалізувати своє право на судовий захист порушених прав у зазначених кредитних правовідносинах до 14.12.2014 року - дати спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука за вказаним договором припинилась 14.06.2012 року, оскільки позивач не надав суду доказів того, що він протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явив вимоги до поручителя. Поряд з викладеним, при вирішенні спору, суд враховує також роз'яснення зазначені в п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 р., № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" про те, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем не ставилося питання про поновлення строку позовної давності, поважних причин порушення цього строку позивачем не зазначено, тому в задоволенні позову слідує відмовити, у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 526, 554, 559, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 209,214, 218, 224-233 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3