Провадження № 2/317/937/2017
Справа № 317/2073/17
12 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів та просить стягнути з відповідача на її користь суму коштів у розмірі 121673,00 грн. та судові витрати.
В судове засідання з'явились позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, які позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справі відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав.
У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
13.06.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики шляхом складання розписки, згідного якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 110000,00 грн. та 450,00 доларів США строком на 2 роки.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Наразі матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу заявленої до стягнення у позові суми боргу.
Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.
Так, у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 20.07.2017 р. курс НБУ складав 25,94 грн. за 1 долар США.
Оскільки ОСОБА_4 не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати основної суми заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.06.2015 р. у сумі 121673 грн. 00 коп. (сто двадцять одна тисяча шістсот сімдесят три грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1216 грн. 73 коп. (одна тисяча двісті шістнадцять грн. 73 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян