Ухвала

іменем україни

09 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 січня 2014 року між ним як адвокатом та ОСОБА_5 укладено договір на представництво по цивільній справі про стягнення грошових коштів за депозитним вкладом, відповідно до умов якого остання зобов'язалася за виконання умов даного договору сплатити гонорар у розмірі 10 % від отриманих грошових коштів стягнутих за рішенням суду. Проте, відповідач не виконала свої зобов'язання належним чином та не сплатила позивачу кошти у визначеному сторонами розмірі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_5: 19 226 грн. - суму несплаченого гонорару; 6 555,10 грн. - інфляційні втрати за період з 14 серпня 2014 року по 15 квітня 2015 року; 436,14 грн. - 3 % річних з 14 серпня 2014 року по 15 квітня 2015 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 5 806,02 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_5 на корись ОСОБА_4 19 226 грн. за надані послуги адвоката, 6 555,10 грн. інфляційних втрат, 436,14 грн. - 3 % річних. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 04 січня 2014 року між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе зобов'язання належно представляти права і законні інтереси клієнта у судах загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката, а клієнт бере на себе зобов'язання оплатити гонорар за дії адвоката з надання йому юридичної допомоги.

Відповідно до додатку № 1 до договору на представництво від 04 січня 2014 року ОСОБА_5 сплачує гонорар у розмірі 10 % від отриманих грошових коштів, стягнутих за рішенням суду по цивільній справі.

Згідно квитанції від 20 січня 2014 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 гроші у розмірі 2 000 грн. за підготовку позову та пакету документів до нього про стягнення коштів за договором банківського вкладу в Рівненському міському суді Рівненської області, які були надані у період з 20 січня 2014 року по 17 лютого 2014 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2014 року, стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_5 грошові кошти за банківськими вкладами у загальному розмірі 262 705,95 грн.

У серпні 2014 року ОСОБА_5 отримала від ПАТ «Західінкомбанк» кошти за банківськими вкладами у загальному розмірі 212 265,90 грн.

03 жовтня 2014 року поштовим переказом ОСОБА_6, як представником ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4сплачено 2 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем не виконано належним чином умов укладеного між сторонами договору, а тому у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції наведено розрахунок при задоволенні грошової вимог, досліджено його обґрунтованість та правильність.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич