Справа № 583/3122/17
20 грудня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Ярошенко Т.О.
при секретарі Безрядіній О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі служби в справах дітей Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
10 листопада 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка ОСОБА_2 - це її рідна донька, яка має двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Починаючи з 2012 року відповідачка життям дітей не цікавиться, проживає окремо, участі у матеріальному забезпечення та вихованні дітей не приймає. Так як позивачка є рідною бабусею дітей, увесь цей час вони проживають разом з нею, саме вона піклується про них, в зв'язку з чим рішенням виконкому Охтирської міської ради №119 від 19.07.2017 року дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено опіку, а позивачку призначено опікуном. Відповідачка виклала свою позицію у нотаріально завіреній заяві, в якій вона згодна з позбавленням її батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Враховуючи викладене, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей в зв'язку з ухиленням відповідачки від виконання обов'язків по вихованню дітей.
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та просять позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо малолітніх дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в зв'язку з ухиленням відповідачки від виконання обов'язків по вихованню дітей.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.48). У зв'язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена у відповідності до положень ст. 130 ЦПК України.
У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Охтирської міської ради Сумської області - Гмиря В.П. в судовому засіданні вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в зв'язку з тим, що відповідачка з 2012 року з дітьми не проживає, ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з дітьми, не приїжджає до них, не зустрічається з ними, тобто свідомо та умисно не виконує обов'язків по утриманню та вихованню дітей. Старша дитина бачила матір у 2013 році та у вересні 2017 року. Бабуся забезпечує дітей всім необхідним. Коли відповідачка була у службі в справах дітей у жовтні 2017 року, то пояснила, що працює у Севастополі, грошей для забезпечення та утримання дітей не має.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 18.12.2017 року пояснила, що вона працює вчителем. Знає позивачку, так як вона подавала заяву про оформлення дитини до 1 класу і весь час, поки ОСОБА_3 навчалася в школі з 1 по 4 клас, вона як вчитель спілкувалася з позивачкою. У 2013 році один раз приходила у школу відповідачка. Діти розповідають про бабусю, а про маму говорять, що вона заробляє гроші, знаходиться на заробітках.
Свідок ОСОБА_5. в судовому засіданні 18.12.2017 р. пояснила, що вона сусідка з позивачкою і вже близько 7 років вона не бачила відповідачку. Більше спілкується з ОСОБА_1 Так як вони сусіди, то дітей ОСОБА_3 вона знає добре, часто буває у них,взагалі ОСОБА_1 їм як матір. З відповідачкою вона не спілкується, про неї діти не розмовляють. Зі слів позивачки вона знає, що ОСОБА_4 ходить у 2 клас, ОСОБА_4 9 років.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Охтирської міської ради, покази свідків, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10, 9). Зі свідоцтв про народження дітей вбачається, що їх батьком записаний ОСОБА_8 Як зазначила позивачка в суді, батько записаний за вказівкою матері відповідно до положень ст. 135 СК України.
Рішенням виконкому Охтирської міської ради №119 від 19.07.2017 року малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено над ними опіку, а позивачку ОСОБА_1, яка є їхньою бабусею, призначено опікуном та видано відповідне посвідчення №356 (а.с.8, 11, 12).

З висновку від 14.12.2017 р. № 01-13/3749 органу опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, вбачається, що з 2012 року ОСОБА_2 знялася із реєстрації в м. Охтирка та виїхала у невідомому напрямку та умисно самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Вона не допомагає дітям речами, продуктами харчування, порадами, співчуттям, не бере участі у здобутті ними середньої освіти, не формує їх світогляд,громадську позицію, свідомість, не готує дітей до самостійного життя. Фактично утриманням, вихованням та навчанням дітей починаючи з 2012 року займалася бабуся ОСОБА_1 Діти навчаються в Охтирській ЗОШ І-ІІІ ступенів №8. Малолітня ОСОБА_3 з повагою відноситься до своєї бабусі та до старших людей. При співбесіді із працівниками служби у справах дітей Охтирської міської ради пояснила, що мати її життям не цікавиться, їй не телефонує, не вітає з днем народження, не надає ніяких коштів на харчування, одяг, потреби класу чи школи. Лікує її також завжди бабуся. Вона ж допомагає готувати уроки та домашні завдання, привчає її до гігієни, самообслуговування. З бабусею у неї склалися теплі родинні стосунки і онука до неї ставиться як до матері. Таку ж турботу виявляє бабуся і до меншого онука ОСОБА_4. Відсутності матері діти не відчувають, так як вони забезпечені всім необхідним у їх житті, включаючи родинне тепло і ласку. 24.10.2017 року ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву про свою згоду з судовим позовом про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей, тому виходячи з цього орган опіки і піклування Охтирської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.40-41).

Згідно з ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тобто, якщо невиконання цього обов'язку є протиправною, винною поведінкою, коли особа має реальну можливість виконати свій обов'язок, але не вчиняє відповідних дій.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначала, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, в тому числі в зв'язку з ухиленням від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 даної норми). Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як роз'яснено у пунктах 15 та 16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В пункті 18 згаданої постанови роз'яснено також, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Майновий стан позивачки ОСОБА_1, її можливість забезпечувати на достатньому рівні матеріальну складову для розвитку онуків, їх навчання не надає їй переваг, оскільки, згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р. малолітня дитина не повинна бути розлученою з матір'ю, крім випадків, коли є виключні обставини. Виключними обставинами можуть бути: відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно зі ст. ст. 7, 8 Конвенції про права дитини дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, право на сімейні зв`язки, не допускаючи протизаконного втручання у здійснення цих прав.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд виходить із того, що засідання органу опіки та піклування Охтирської міської ради було проведено у відсутності відповідачки і висновок зроблений тільки на підставі відповідних доводів, наданих стороною позивача та не враховано доводи і обставини відповідачки, не перевірено фактичні обставини. За таких обставин суд оцінює критично вказаний висновок та не може прийняти його до уваги з вищевикладених підстав. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Так, в розумінні ст.12, ст.81 ЦПК України позивачкою не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування свого позову, в судовому засіданні не здобуто беззастережних доказів того, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своїх малолітніх дітей. Сам же по собі факт наявності нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про визнання нею позову та її згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд оцінює критично та не може прийняти як належний та допустимий доказ її винної поведінки та свідомого нехтування нею своїх обов'язків.

З показань свідка ОСОБА_6, яка працює вчителем у школі, встановлено, що діти свідомо розуміють і їм відомо про те, що їх мати знаходиться на заробітках.

Незважаючи на те, що позивачка призначена опікуном дітей, однак, як вона зазначила в суді, про стягнення аліментів з відповідачки на утримання дітей вона не зверталася до суду. Наведене дає суду підстави вважати, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є передчасним та надуманим.

У матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування позову.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи встановлені обставини справи, вік дітей, а також те, що позивачка не надала беззаперечних доказів на підтвердження доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав внаслідок умисного ухилення нею від виконання батьківських обов'язків, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 279, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі служби в справах дітей Охтирської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко