АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Справа № 625/262/16-ц Головуючий суддя І інстанції Скляренко М. О.
Провадження № 22-ц/790/5645/17 Суддя доповідач Овсяннікова А. І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк» на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк», треті особи: ОСОБА_2 Мамадалієвич та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк», треті особи: ОСОБА_2 Мамадалієвич та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову зазначає, що 15 вересня 2012 року під час виконання робіт з випасу молодняка великої рогатої худоби, що належить ПСП «Маяк», на нього напав бик запліднювач, який, в порушення відповідних норм і правил, випасався разом із молодняком великої рогатої худоби, та завдав йому тілесних ушкоджень у виді уламкового перелому нижньої третини діафаза обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також у виді рвано-забійної рани на обличчі та правому стегні, що віднесено до легких тілесних ушкоджень.

Також зазначив, що у звязку із вищевказаною подією за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, згідно вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року та ухвали Валківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року доведено вину головного зоотехніка ПСП «Маяк» ОСОБА_3 та керуючого МТФ ПСП «Маяк» ОСОБА_4 і їх визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України.

У звязку із отриманими травмами він поніс матеріальних витрат та збитків на загальну суму 24632грн., яка складається: 1) 300грн. витрати на пальне за транспортування його до лікарні в місто Харків; 2) 4345грн. витрати за проведену операцію; 3) 1200грн. витрати на придбання доопераційного пакету медикаментів; 4) 600грн. витрати на придбання післяопераційного пакету медикаментів; 5) 1400грн. - витрати, понесені його сімєю на проїзд із села Мельникове Валківського району Харківської області до міста Харкова, де він лікувався; 6) 1400грн. витрати на придбання продуктів харчування; 7) 300грн. витрати на таксі; 8) 50грн. витрати за послуги трактора; 8) 600грн. витрати за транспортні послуги, повязані із поїздками в лікарню в місто Валки Харківської області; 9) 150грн. витрати на придбання рентгеноплівок; 10) 80грн. витрати на придбання милиць; 11) 17грн. витрати на придбання палиці; 12) 600грн. витрати на його поїздку та його співмешканки до лікарні в місто Харків на обстеження (в тому числі і харчування); 13) 320грн. витрати, понесені на проїзд до лікарні в місто Валки Харківської області; 14) 1000грн. витрати на придбання кальцію, морської солі, кремів та мазі; 15) 150грн. витрати на правову допомогу; 16) 2000грн. витрати на поїздки до правоохоронних органів; 17) 1000грн. витрати на придбання дров; 18) 4900грн. різниця між отримуваною до травми заробітною платою та лікарняними, які отримував під час непрацездатності (за сім місяців), і таке інше.

Внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень йому завдано моральної шкоди, що полягає у фізичному болі та стражданнях, повязаних із постійним болем, запамороченнями, неврозами, хвилюванням, дискомфортом, пригніченістю, емоційними спалахами, тривогою та страхами, пережитими як до, так і після операції, витратами всього сімейного бюджету на лікування, що змусило відмовитися від ряду життєвих благ повсякдення. Також зазначив, що він тривалий час не міг рухатися і був фактично «прикутим» до ліжка і у його інтимних стосунках із співмешканкою виникали незручності. Його досить тривалий час дуже турбують болі в ушкодженій гомілці, а також шрами на тілі, в тому числі і на обличчі, що, на його думку, оскверняють його вигляд і назавжди змінили його образ.

Просив стягнути з відповідача на його користь 24632грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, і 100000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих йому внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Представники відповідача ПСП «Маяк» позов не визнали, заперечували проти його задоволення посилаючись на те, що ПСП «Маяк» є неналежним відповідачем у справі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що він заперечує проти задоволення позову та просив розгляд справи провести за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПСП «Маяк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 414,10грн. та 140000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 14414,10грн.

Стягнуто із ПСП «Маяк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 140грн. сплачених позивачем за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою цього ж суду від 22 серпня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині рішення від 10 серпня 2017 року в частині числового написання суми, що стягнута судом із відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, в звязку з чим фразу «140000грн.» у резолютивній частині рішення Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року читати як «14000грн.»

В апеляційній скарзі ПСП «Маяк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що ПСП «Маяк» не є належним відповідачем у справі, оскільки ОСОБА_1 був застрахованою особою в системі загальнообовязкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, а роботодавець ПСП «Маяк» сплачував відповідні внески. В залежності від виду судочинства або закрити провадження у справі або залишити його без розгляду.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiдній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ч.1 ст.1172 ЦК України роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обовязків.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вищевказаними нормами закону доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний звязок між протиправною дією і негативними наслідками.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 13 вересня 2012 року ОСОБА_1 наказом генерального директора ПСП «Маяк» №14-к призначений на посаду тваринника на МТФ ПСП «Маяк».

14 вересня 2012 року ОСОБА_3 надала усну вказівку твариннику ПСП «Маяк» ОСОБА_1 прибути 15 вересня 2012 року на пасовище поблизу с. Михайлівка Валківського району Харківської області для випасу молодняка великої рогатої худоби, в стаді якої випасався бик запліднювач.

15 вересня 2012 року ОСОБА_1 на пасовищі здійснював випас молодняка великої рогатої худоби, в стаді якого знаходився бик запліднювач, проявив неуважність, випустив з поля зору бика-запліднювача, який напав на нього, що привело до настання виробничої травми.

Вироком Нововодолазькиого районного суд Харківської області від 06 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.272 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходу громадян, що становить 1700грн. на користь держави.

Звільнено ОСОБА_3 від відбуття покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2016 року у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності керуючого МТФ (молочно-товарної ферми) ПСП «Маяк» ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 272 КК України.

Вищевказані судові рішення набрали законної сили і на теперішній час є чинними.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_1 заподіянні наступні тілесні ушкодження: уламковий перелом нижньої третини діафіза обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, рвано-забиті рани на обличчі, на правому стегні, які утворилися в результаті ударної, ударно-ковзної дії тупого твердого предмету, який не відобразив особливості своєї травмуючої поверхні в пошкодженнях і не виключено, що були отримані в строк і за обставин, зазначених ОСОБА_1, можливо в результаті ударів, нанесених великою рогатою худобою. За ступеням тяжкості закритий уламковий перелом нижньої третини діафіза обох кісток лівої гомілки зі зміщенням - це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров'я. За ступенем тяжкості рвано-забиті рани - це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, за критерієм тривалості розладу здоров'я.

ОСОБА_1 з 15 вересня 2012 року по 02 жовтня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗОЗ «Валківська центральна районна лікарня», а з 03 жовтня 2012 року по 16 жовтня 2012 року на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. Мещанінова».

Згідно висновку МСЕК від 14 січня 2013 року ОСОБА_1 інвалідом не являється.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що у звязку із отриманими травмами він поніс матеріальних втрат та збитків на загальну суму 24632грн.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надано товарні чеки на придбання ліків від 22 та 24 вересня 2012 року та від 04 жовтня 2012 року на загальну суму 414грн.

Стовно інших витрат будь-яких доказів не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 414грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошевого відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч.2, ст.1193 ЦК України).

Розмір моральної шкоди суд визначив з урахуванням встановлених по справі обставин, характеру та тривалості душевних страждань, які зазнав позивач, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Доводи апелянта, що ПСП «Маяк» не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» є застрахованою собою безпідставні.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. При цьому, факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Відповідно до п.п.16, 47 «Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232, обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що повязані з виробництвом, якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного спяніння, до настання нещасного випадку був відсторонений від роботи відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15 вересня 2012 року в ПСП «Маяк», затвердженого 18 лютого 2013 року начальником територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області та акту проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15 вересня 2012 року в ПСП «Маяк», затвердженого 20 травня 2014 року в.о. начальника територіального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області, створеними комісіями зроблено висновок про те, що нещасний випадок, що стався 15 вересня 2012 року із тваринником ПСП «Маяк» ОСОБА_1, є таким, що не визнається повязаним із виробництвом, з тих підстав, що ОСОБА_1 до настання нещасного випадку був відсторонений від роботи.

Вказані вище акти проведення спеціального розслідування нещасного випадку ніким, у тому числі і ОСОБА_1 не оскаржувалися.

З урахування викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Валківському районі Харківської області не повинен відшкодовувати позивачеві завдану ушкодженням здоровя шкоду.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Маяк» - відхилити.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: