РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"13" грудня 2017 р. Справа № 145/1510/17

Провадження № 2/145/825/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

представника позивача Купара І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

встановив:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 08.12.2014 року, близько 08 год. 30 хв., на автодорозі Т-02-16 14 км, з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1, була скоєна ДТП. На дату пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Мазда 626 2.0», д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_3, відповідальність його була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/1130863, укладеного із ПрАТ «УПСК», строк дії якого з 08.08.2014 року по 07.08.2015 року.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України з відповідною заявою. МТСБУ здійснило виплату відшкодування у розмірі 27450,45 грн. Крім того, в зв'язку із залученням аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи, МТСБУ понесло витрати в сумі 1223 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладені на нього чинним законодавством обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини особи, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому отримало право зворотної вимоги ( регресу ) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Добровільно відповідач відшкодувати вказані кошти відмовляється.

В судовому засідання представник позивача Купар І.Ю. позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання тричі ( 25.10., 07.11. та 13.12.2017 року) не з'явився про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується адресною довідкою, поштовими конвертами із судовими повістками на 25.10., 07.11. 13.12.2017р. з відмітками про відмову адресата від одержання. Заяв про відкладення розгляду справи суду на подано, про причини неявки не повідомлено.

Згідно ч. 8 ст.76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Залучений судом до участі у справі як третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

08.12.2014 року, о 08-30 год., на автодорозі Т-02-16 14км., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1, не вибравши безпечної швидкості , не справився з керуванням, допустив занос автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до зіткнення з автомобілем, що рухався назустріч (Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_2), в результаті чого транспортні засоби було пошкоджено.

Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП встановлена постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.01.2015 року, що постановлено у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 20.01.2015 року (справа 145/2328/14-п) (а.с.12).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта № 29.12/01-14КЕ від 14 січня 2015 року та вартість відновлювального ремонту автомобіля Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_2 складає 97463,17 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП складає 58970 грн. 45 коп.

Відповідно до висновку експерта № 29.12/01У-15КЕ від 21.01.2015 року в результаті пошкодження автомобіля Mazda 626 під час ДТП його утилізаційна вартість склала 31520 грн.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо

його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені

згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (ст. 30 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, розмір страхової виплати склав 27450,45 грн. ( 58970,45 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 31520 грн. ( вартість автомобіля після ДТП)).

Згідно з наказом № 1309 від 11.03.2016 року МТСБУ виплатило ОСОБА_3 27450,45 грн., що також підтверджується платіжним дорученням від 13.03.2015 року № 1/25325 (а.с.33, 34).

Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з понесених витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 75298 грн., є законною та обґрунтованою, вона підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про ро обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти,

у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Згідно листа МТСУ від 23.12.2014 року про надання ТОВ «ЕАК» Довіра» доручення по справі № 25325, рахунку ТОВ «ЕАК» Довіра» №10645 від 27.01.2015, наданого для оплати вказаного доручення, Акту виконаних робіт за даним дорученням, витрати позивача на послуги аварійного комісара склали 200 грн. (а.с. 34-37). Доказів на обґрунтування інших витрат на послуги аварійного комісара суду не надано.

Відтак, позов в частині відшкодування витрат на аварійного комісара підлягають до часткового задоволення на суму 200 грн.

Суд також вважає безпідставними вимоги позивача пр стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України на правову допомогу можуть бути компенсовані витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Представник позивача Купар І.Ю. не є адвокатом, а поняття іншого фахівця в галузі права наразі чинним законодавстом не визначено.

Беручи до уваги положення ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Документально підтверджені витрати позивача є витрати щодо сплати судового збору в сумі 1600 грн. (а.с. 1-2).

Отже, до стягнення підлягають судові витрати в сумі 1542,88 грн. ( 96,43% (процент задоволених позовних вимог) (27650,45 грн. ( розмір задоволених вимог) х100/ 28673,45 грн. ( ціна позову) х1600 грн. ( судові витрати) /100).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 979, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 , 222-224 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 27650,45 грн. та судові витрати - 1542,88 грн.

В решті вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга позивачем, третьою особою може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд до протягом десяти днів.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя: Н. О. Кіосак