Ухвала іменем україни 29 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Євтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення суми вкладу та процентів, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Багрової Євгенії Олегівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2016 року, рішення апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня

2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 лютого 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») в головному Ялтинському відділенні Кримського РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір

№ SAMDNWFD300, вклад «Стандарт», за умовами якого він передав банку грошові кошти в сумі 50 000 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 7 % річних та строком користування - 366 днів. Договір було пролонговано до 10 вересня 2015 року.

Зазначав, що 19 серпня 2015 року надіслав відповідачу заяву про розірвання з 28 серпня 2015 року депозитного договору

№ SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт») від 10 лютого 2014 року та просив перерахувати з 28 серпня 2015 року всю суму вкладу на його картку/рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПриватБанк» і нарахувати проценти на вклад на дату повернення. Однак ці звернення залишені відповідачем без відповіді.

Враховуючи, що відповідач безпідставно не виконує умов договору банківського вкладу, обставини, які б звільняли його від виконання своїх договірних зобов'язань, відсутні, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на свою користь вклад за депозитним договором від 10 лютого 2014 року

№ SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт») в розмірі 50 000 дол. США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі 7 268,47 дол. США, 216,98 дол. США - три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по виплаті відсотків за кредитом, а всього 57 485,45 дол. США.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від

23 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за депозитним договором № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт») від 10 лютого 2014 року суму вкладу в розмірі 50 000 дол. США, суму процентів за користування коштами строкового вкладу в розмірі

7 268,47 дол. США та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 216,98 дол. США станом на 07 квітня 2016 року, всього на загальну суму 57 485,45 дол. США.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» у дохід держави 21 807 грн 11 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня

2016 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

23 серпня 2016 року змінено в частині стягнення судового збору.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» у дохід держави 6 890 грн судового збору.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» -

Багрова Є.О., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» не виконало своїх зобов'язань за депозитним договором від 10 лютого 2014 року № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт»), на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 611, 625, 629, 1060 ЦК України вважав позовні вимоги ОСОБА_3 законними та обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог

ОСОБА_3 При цьому змінив рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Однак повністю погодитись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на таке.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 зазначав, що між ним та ПАТ «КБ «ПриватБанк» 10 лютого 2014 року в головному Ялтинському відділенні Кримського РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт»), за умовами якого він передав банку грошові кошти в сумі 50 000 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 7 % річних та строком користування - 366 днів. При цьому договір був пролонговано до 10 вересня 2015 року.

На підтвердження укладення зазначеного договору позивач надав суду ксерокопію депозитного договору від 10 лютого 2014 року

№ SAMDNWFD300 (а. с. 11), ксерокопію квитанції від 10 лютого 2014 року (а. с. 12), виписки з банку про наявність відкритих рахунків у ПАТ «КБ «ПриватБанк» та нарахування процентів (а. с. 15-20).

Відповідач зазначав, що він немає доступу до інформації щодо клієнтів, які укладали договори з філією «Кримське РУ ПАТ «КБ «ПриватБанк», а тому немає можливості підтвердити існування договірних правовідносин з ОСОБА_3

За правилами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Договір банківського вкладу є нікчемним, якщо не додержано письмової форми. Така форма вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З огляду на зазначене суди у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, повинні надати оцінку доводам і доказам сторін стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, та щодо розмірів вкладів, про необхідність дослідження документів про укладення договорів, про обов'язковість оцінки всіх доказів, перевірки та проведення розрахунків сум і наведення відповідних результатів у судовому рішенні.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1286цс16, яка згідно зі

ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на зазначене, не встановили, якими доказами підтверджується укладення між сторонами депозитного договору, оскільки наявні в матеріалах справи ксерокопія договору депозиту та ксерокопія квитанції про внесення коштів не завірені в установленому порядку та судами на порушення ч. 2 ст. 64 ЦПК України не було витребувано оригіналів вказаних документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права, неповно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - Багрової ЄвгеніїОлегівни задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

23 серпня 2016 року, рішення апеляційного суду Волинської області від

04 жовтня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович