РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

(вступна та результативна частини)

27 грудня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Новікової Н.В., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі: представника комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР - ОСОБА_3, особи, стосовно якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_4, прокурора Дяченка М.М., адвоката ОСОБА_5, секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу окремого провадження №328/3453/17 за заявою заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_6 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,,-

встановив:

Заступник головного лікаря з медичної частини КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, звернувся до суду з заявою, в якій ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» у примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_4 в психіатричний стаціонар госпіталізується повторно. Є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню безстроково. Згідно з рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2014 року визнана недієздатною, опікуном призначений син - ОСОБА_7.

22.12.2017року ОСОБА_4 оглянута комісією лікарів-психіатрів. Стан хворої кваліфікований як важкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту, з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих та високим суїцидальним ризиком, з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару.

В судовому засіданні представник КУ «Молочанська психіатрична лікарня» за довіреністю лікар-психіатр ОСОБА_3 підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що пацієнт ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновками яких встановлено, що особа страждає тяжким психічним розладом. Комісією лікарів були встановлені всі передбачені законом підстави для примусової госпіталізації, в зв'язку з чим лікарня звернулася до районного суду з відповідною заявою. Додав, що лікування пацієнта на теперішній час можливо лише в умовах стаціонару і в разі, якщо хворого на теперішній час не лікувати, він уявляє небезпеку для себе та оточуючих.

Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із тяжким психічним розладом, внаслідок якого ОСОБА_4 вчиняє дії, які уявляють небезпеку для неї та оточуючих, остання потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу, в зв'язку з чим є передбачені законом підстави для примусової госпіталізації.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заяву підтримала, вказавши, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку визнана недієздатною. На сьогоднішній день, у зв'язку із тяжким психічним розладом вчиняє дії, що є небезпечними для неї та оточуючих, а тому потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу у примусовому порядку.

ОСОБА_4 підтримала свого захисника та лікаря та просила госпіталізувати її до лікарні.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

17.11.2014 року рішенням Якимівського районного суду Запорізької області ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІ групи по психічному захворюванню безстроково, визнана недієздатною. Її опікуном є син ОСОБА_7.

14.12.2017 року доставлена до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР у звязку із погіршенням психічного стану, яке виразились у загостренні хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії параноїдної, афективно-маячного синдрому з порушенням поведінки.

22.12.2017 року ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Стан хворої кваліфікований як важкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром, з помірно вираженим змішаним типом дефекту, з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих та високим суїцидальним ризиком, з неможливістю продовження лікування в амбулаторних умовах. Таким чином, лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Небезпечна поведінка особи та її небезпека для оточуючих підтверджується наданими суду документами.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.340 ч.4 ЦПК України строк.

Згідно вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої примусової госпіталізації останнього.

Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд дійшов висновку, що заява психіатричного закладу є обґрунтованою, доводи викладені в ній підтверджені в судовому засіданні, тому є правові підстави для задоволення заяви та госпіталізації хворого в примусовому порядку.

На підставі викладеного, ст.ст.3,4,13,14,16, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст.4, 13, 81, 294, 339-342 ЦПК України , суд -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.342 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Новікова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2