Дата документу 14.12.2017 Справа № 554/2104/17
Провадження №2/554/2577/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

при секретарі Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спільне майно багатоквартирного будинку; треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку по вул..Соборності,27 у м.Полтаві, Управління майном комунальної власності міста Полтави, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2017 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спільне майно багатоквартирного будинку, в якому просили визнати право спільної сумісної власності позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на спільне майно багатоквартирного будинку №27 по вул..Соборності в м. Полтаві, у тому числі на приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також право на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. В обґрунтування вимог позивачі вказали, що вони є власниками окремих квартир у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Соборності,27. Так, ОСОБА_1 є власником квартири №54 в даному будинку, що посвідчується копією посвідчення про право приватної власності на квартиру №54 в будинку по вул..Соборності,27, виданого 21.06.2000 року ОСОБА_3 БТІ. ОСОБА_2 є власником квартири №28, що посвідчується копією договору купівлі-продажу №194884 від 19.10.2004 року. Право власності на усі обєкти багатоквартирного будинку належать на праві спільної сумісної власності співвласникам житлових квартир та нежитлових будівель. Проте, ОСОБА_3 міська рада вважає себе одноосібним власником спільного майна багатоквартирного житлового будинку по вул.Соборності,27 у м.Полтаві та здійснює вільне розпорядження цим майном, зокрема, шляхом передачі його у користування іншим особам без погодження з власниками житлових квартир у цьому будинку. Так, рішенням сесії ОСОБА_3 міської ради 22.07.2016 року було надано дозвіл ПП «ОСОБА_4В.» на розміщення обєкта підприємницької діяльності у наскрізному проїзді у будинку №27 по вул.Соборності у м.Полтаві. Таким чином, порушене право власності, шляхом його невизнання, підлягає судовому захисту.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року залишено без розгляду позов в частині вимог позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спільне майно багатоквартирного будинку; треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку по вул.Соборності,27 у м.Полтаві.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року залучено по справі в якості третьої особи Управління майном комунальної власності міста Полтави.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Пояснив, що він просить визнати за ним право спільної сумісної власності на майно з власниками усіх житлових квартири та з власниками нежитлових приміщень будинку, оскільки розпорядження має відбуватись за згодою всіх співвласників, а відповідач порушує його право, оскільки надає дозволи на використання підвалів, надав дозвіл ПП «ОСОБА_4В.» на розміщення обєкта підприємницької діяльності у наскрізному проїзді у будинку №27 по вул.Соборності у м.Полтаві. Вони створили ОСББ і передали йому право управління. Повноважень у нього немає від інших співвласників, він діє в своїх інтересах. Він претендує на підвал, сходові клітини, наскрізний проїзд, горище, земельну ділянку під будинком і прибудинкову територію; документації у нього немає і вона непотрібна.

Представники відповідача ОСОБА_3 міської ради в судовому засіданні позов не визнали, відповідач надав до суду письмові заперечення. Пояснили, що позивач порушує права інших співвласників майна, вони його не уповноважували на звернення до суду; наскрізні проїзди це обєкти благоустрою співвласників, вони відносяться до відання ОСОБА_3 міської ради. Всі особи мають реалізовувати своє право спільно, право позивача вже захищено.

Представник третьої особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку по вул.Соборності,27 у м.Полтаві ОСОБА_5 в судовому засіданні з позовом погодився, пояснив, що арка повинна бути у спільній сумісній власності, на зборах це питання не розглядалося; ОСОБА_1 не уповноважували на звернення до суду з позовом від усіх співвласників; права ОСББ порушені, лише по одному підвалу вони встановили володільця, але до суду вони не зверталися. ОСББ сформували 26.09.2016 року, але будинок їм ще не передали.

Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Полтави ОСОБА_6 в судовому засіданні з позовом не погодився, пояснив, що позивач є власником лише однієї квартири, своїм позовом він нехтує майнові права інших осіб; жодних прав позивача не порушено, його право спільної сумісної власності визнається всіма.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» до суду не зявився, третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно позову, ОСОБА_1 просить визнати право спільної сумісної власності позивача на спільне майно багатоквартирного будинку №27 по вул..Соборності в м.Полтаві.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_17 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" витлумачено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-XII зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 .

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладочки, сараї і та.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду; та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України ( 254к/96-ВР), забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України).

Пунктами 1-6 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що 1) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна; 2) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); 3) нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним обєктом нерухомого майна; 4) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

З матеріалів справи встановлено, що будинок по вул.Соборності,27 у м.Полтаві є багатоквартирним.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири №54 в даному будинку.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2016 року проведено державну реєстрацію Обєднання співвласників багатоквартирного будинку по вул.Соборності,27 у м.Полтаві.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без виділення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.368 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 цього Закону, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників і не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Враховуючи обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що спірне майно є спільною сумісною власністю власників усіх квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Соборності,27, а не власністю ОСОБА_1, а тому, у разі порушень, за захистом порушених прав та інтересів повинні звертатись всі співвласники багатоквартирного будинку.

Суд не може визнати обґрунтованим посилання позивача на те, що він буде потім спільно з усіма реалізовувати своє право власності, оскільки в матеріалах справи відсутні взагалі дані про осіб-співвласників майна та їх позицію по справі.

Крім того, відповідно до чинного законодавства, будь-які рішення щодо спільного майна власників багатоквартирного будинку приймаються загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку при присутності 50 % співвласників ОСББ, однак в матеріалах справи таке рішення відсутнє, а тому правових підстав для звернення до суду із вказаним позовом у ОСОБА_1 не було, оскільки останній не являється єдиним власником або користувачем спірного майна, довіреності на представлення інтересів всіх інших співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Соборності,27, та ведення даної справи в матеріалах справи немає.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, зокрема, щодо вимог позивача ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, також належні до них будівні, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються співвласниками.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Виходячи з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, та норм ст.42 ЗК України, слід дійти висновку, що у разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише обєднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 року №1521 «Про реалізацію Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку».

У такому разі земельна ділянка належать співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його користування.

Відповідно до змісту ст.89 ЗК України земельна ділянка співвласників житлового будинку може перебувати у їх спільній сумісній власності. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у повному обсязі, тому що вимоги не ґрунтуються на законодавстві, а посилання позивача на необхідність визнання за ним права спільної сумісної власності на майно в багатоквартирному будинку, оскільки його права порушуються, являється безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,11,60,88,212-215,218ЦПК України, ст.ст.16,328,368,386,392 ЦК України, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спільне майно багатоквартирного будинку; треті особи: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2», Обєднання співвласників багатоквартирного будинку по вул.Соборності,27 у м.Полтаві, Управління майном комунальної власності міста Полтави, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Чуванова