Справа №621/1647/17
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Шахової В.В.,за участю секретаря судових засідань Міненко Н.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В обґрунтування позову зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Харкові. Її батьками були: ОСОБА_5 та ОСОБА_4. У неї є брат - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Лиман Зміївського району Харківської області померла мама позивача та відповідача - ОСОБА_4. Спадкоємцями першої черги ОСОБА_4 є позивач, відповідач та переживший чоловік, ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями № АДРЕСА_1. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. На час смерті ОСОБА_4 разом з нею були зареєстровані позивач, відповідач та чоловік померлої. ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_5. Відповідач більше 10 років, в тому числі на час смерті матері фактично проживав в м. Харкові, а в спадковому будинку був лише зареєстрований, таким чином відповідач спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв. Позивач зазначає, що встановлення факту неприйняття відповідачем спадщини має для неї юридичне значення, так як встановлення цього факту має суттєве значення для визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та оформлення спадкових прав.

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В обґрунтування позову послався на ті ж самі фактичні обставини, що і позивач за первісним позовом. Крім того, зазначив, що фактично разом з їх мамою постійно, разом, однією сім'єю проживав лише наш батько, ОСОБА_5. Відповідачка з 2000 року постійно мешкає в Королівстві Марокко разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 син ОСОБА_7 та своїми дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 р.н., ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідачка має в Королівстві Марокко посвідку на проживання. Вважає, що враховуючи викладені обставини, є всі підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері не прийняла. Також, зазначає, що встановлення факту неприйняття відповідачем спадщини має для нього юридичне значення, так як встановлення цього факту має суттєве значення для визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та оформлення спадкових прав.

Позивачка за первісним позовом та представник позивача не з'явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні зустрічного позову не заперечує.

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Оскільки розгляд справи проводиться без учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Харкові.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року в м. Харкові.

Їх батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Лиман Зміївського району Харківської області померла мати сторін - ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 належав житловий будинк з надвірними будівлями № АДРЕСА_1.

Згідно відомостей Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 ніхто із спадкоємців не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер батько сторін - ОСОБА_5.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Пункт 23 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає про обов'язкову необхідність отримання позивачем відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину до звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і , в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не отримували.

Суд, розглядаючи справу, не вправі підміняти собою інші органи, до компетенції яких віднесено здійснення певних дій і видача документів, зокрема не вправі перебирати на себе повноваження і функції нотаріуса по видачі свідоцтва про право на спадщину щодо конкретного майна у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду, не можна вважати, що їх спадкові права порушені, не визнані або оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд зазначає, що позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Проте, сторони, звертаючись з первісним позовом та зустрічною позовною заявою до суду з вимогою встановити факт, що має юридичне значення, не просять розглянути спір про право цивільне, що суперечить самої суті позовного провадження.

З огляду на наведене, позовні вимоги за первісним позовом та зустрічною позовною заявою є передчасними, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст.12,13,19,76,81,141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1269, 1297 ЦК України, ст.ст. 49, 67 Закону України "Про нотаріат", суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту неприйняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області з урахуванням статей 354-356 ЦПК України.

Суддя