РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

встановив :

15 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 50 000,00 грн., посилаючись на те, що 10 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_3 позичила у нього кошти у сумі 50 000 (тридцять тисяч) грн., які зобов'язувалась повернути до 10.04.2017 року, що підтверджується договором позики та розпискою, написаною власноручно ОСОБА_3 Іншу розписку написав її чоловік ОСОБА_4, який підтверджував, що ознайомлений з договором позики від 10.10.16 р. та не заперечував щодо такого договору та того, що кошти позичені на спільні цілі сімї. Однак сума позики в розмірі 50 000 грн. позивачу так і не повернута, а відповідачі ухиляються від виконання взятого на себе зобовязання, в звязку з чим позивач просить стягнути дані кошти солідарно з відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. На підтвердження вимог позову та не повернення суми позики додав оригінал договору позики від 10.10.2016 р. та оригінали розписок від 10.10.2016 р.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку (телефонограмами, рекомендованими повідомленнями), жодних заяв, клопотань чи заперечень до суду не подала.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судове засідання призначене на 14.00 год. 12.12.2017 р., будучи повідомленим належним чином не зявився ((був присутнім в судовому засіданні 12.12.2017 р. і за його клопотанням судом була оголена перерва до 14.00 для надання можливості ознайомитися із заявою запереченням ОСОБА_4 (копія якої йому була надана в судовому засіданні)).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку (телефонограмами, рекомендованими повідомленнями). Подав через канцелярію суду заперечення на позов, в якому вказав, що коштів не отримував. Судове засідання призначене на 12.12.2017 р. просив проводити у його відсутності.

У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 10 жовтня 2016 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого позикодавець ОСОБА_2 надав позичальнику ОСОБА_3 на умовах безпроцентної позики грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., а позичальник зобовязується прийняти та повернути дані кошти до 10.04.2017 р.

Із оригіналу розписки від 10.10.2016 р. вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору позики від 10.10.2016 р. отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., які зобовязувалася повернути до 10.04.2017 р.

Станом на день подачі позову відповідач ОСОБА_3 не повернула позивачу коштів в сумі 50 000 грн., що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується договором позики від 10.10.2016 р. та оригіналом розписки від 10.10.2016 р. Даний письмовий договір позики від 10.10.2016 р. та оригінал розписки від 10.10.2016 р. наданий позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; наявність у позивача оригіналу договору позики та розписки згідно з положенням частини третьої статті 545 цього Кодексу свідчить про неповернення боргу відповідачем ОСОБА_3, тому є підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача неповернутої суми позики за вказаним договором. Відповідач ОСОБА_3 не довела факт неодержання грошових коштів від позикодавця (в судове засідання не зявилася), а тому цей договір позики є дійсним та породжує права та обовязки згідно закону України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50 цс16, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Ст. 526 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 суми боргу згідно договору позики від 10.10.2016 р. в розмірі 50 000,00 грн. на користь ОСОБА_2

Щодо солідарного стягнення даних коштів також із ОСОБА_4 то в цій часині слід відмовити, оскільки сам договір позики укладений лише із ОСОБА_3, договір поруки не укладався, а матеріали справи не містять доказів того, що кошти в сумі 50 000,00 грн. використані в інтересах сімї.

Судовий збір розподіляється згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 81, 88, 169 ч. 4, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 10 жовтня 2016 року в сумі 50 000,00 грн. та 320 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя