Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/96/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої - судді Козіної С.М.,

за участі:

секретаря Маламан Я.О.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що між нею та відповідачем 18 липня 2015 рокуу було зареєстровано шлюб відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають дочку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб позивачка розриває з тієї причини, що сторони не зійшлись характерами та поглядами на життя. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейні та життєві цінності. Почуття взаємної поваги та любові між сторонами поступово були втрачені. Сторони вже близько року фактично припинили шлюбні відносини, перестали проявляти турботу один до одного. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним. На примирення позивач не згодна, майновий спір між сторонами відсутній.

На підставі вищевикладеного позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 18 липня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 23, визначити постійне місце проживання спільної дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за місцем її проживання, судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, крім того, за наданий судом час на примирення відповідач не змінив свого ставлення до неї та до сім'ї.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають неповнолітню дочку. Позивачка на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 липня 2015 року (а.с. 7) позивач та відповідач уклали шлюб 18 липня 2015 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 23.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 грудня 2015 року встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради № 4-52-541 від 26 травня 2017 року (а.с. 10) встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (без реєстрації), до її сім'ї входять: дочка - ОСОБА_4

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11 у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки вимоги про визначення місця проживання дитини із матір'ю не ґрунтуються на законі, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Факт сплати позивачкою судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок підтверджується квитанцією від 29.05.2017 (а.с. 1).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 23 від 18 липня 2015 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на відшкодування судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26 грудня 2017 року.

Суддя