"07" грудня 2017 р. Справа № 2-3471/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву представника ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

у заяві від 23 листопада 2017 року порушено питання про поновлення строків предявлення виконавчого листа №2-3471/2010 виданого 13 березня 2013 року щодо боржника ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно.

Вимоги заяви мотивовано тим, що строк предявлення виконавчого листа до виконання пропущений стягвачем у звязку з тим, що тривалий час реалізація земельних ділянок згідно чинного законодавства в рамках виконавчого провадження не проводилася, а тому банк не направляв виконавчий документ до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання.

Крім того, у звязку з реорганізацією та скороченням штату, які викликані скрутним становищем, банком тривалий час не направлялася заява про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника до суду не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення заяви з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не прибули, про день та час розгляду заяви повідомлялися, причини їх неявки невідомі, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/2080/82/46334 від 27 вересня 2006 року в сумі 649 737 грн. 29 коп. та судові витрати, а всього 654 557грн. 29 коп. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку кадастровий номер :33:016:0218 загальною площею 0,2747 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою Лебедівська сільська рада, СТ «Надал» Вишгородського району Київської області, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №186069, виданим Лебедівською сільською радною 18 серпня 2006 року.

Вказане рішення набрало законної сили 24 листопада 2010 року. Отже з того часу стягувач набув право предявити виконавчий лист до виконання протягом одного року.

13 березня 2013 року позивачу видано виконавчий лист по справі щодо боржника ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно.

Вказаний виконавчий лист стягувачем до виконання не предявлявся і відмови у його прийнятті державним виконавцем не виносилось.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року відмовлено представнику стягувача у поновленні строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

За змістом вимог Закону України «Про виконавче провадження» звернення до примусового виконання рішення суду у вказаній справі здійснюється самим стягувачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання може бути поновлений з причин, визнаних судом поважними.

За змістом вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчі листи з виконання судових рішень можуть бути предявленні до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

З висловлених у заяві мотивів не можна дійти висновку про істотні, непереборні труднощі, які завадили стягувачеві подати виконавчий лист протягом передбаченого Законом строку.

Заборона реалізації земельних ділянок в рамках виконавчого провадження, так як і реорганізація і скорочення штату підприємства стягувача, не є поважними причинами пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Застосування процесуальних строків предявлення виконавчих листів до виконання має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати боржників від прострочених вимог.

Згідно конвенційної практики ЄСПЛ та принципу правової визначеності, передбачуваності боржники (відповідачі) вправі очікувати застосування до них процедури примусового виконання рішення суду протягом визначеного законом строку, якщо сплив таких строків не настає з їхньої вини.

Поновлення таких строків може мати місця лише у випадках їх пропущення стягувачем виключно з поважних причин.

Зі справи не можна дійти висновку, що протягом року після набрання рішенням законної сили, стягувач був позбавлений в силу поважних, незалежних від нього причин предявити виконавчий лист до виконання.

За таких обставин, з мотивів викладених у заяві підстав для поновлення строку, згідно вимог ст. 371 ЦПК України судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 371 ЦПК України,

ухвалив:

відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення цієї ухвали.

Суддя