Справа № 209/2787/17
Провадження № 2/209/1604/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ реєстрації фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, про захист права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовну зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 19 січня 1985 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 04 вересня 2006 року за спільні кошти подружжя, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, вони з чоловіком, на його імя придбали однокімнатну квартиру, загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 19,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка належала відповідачу ОСОБА_2. 10 листопада 2006 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» зареєструвало за чоловіком право власності на придбану квартиру. При купівлі квартири чоловіку було відомо, що в ній зареєстрований власник житла ОСОБА_2, який за попередньою домовленістю, протягом місяця повинен був знятися з реєстраційного обліку в квартирі, але в подальшому питання зняття з реєстраційного обліку не відстежувалось, так як всі інші умови договору купівлі-продажу були виконані. 03 лютого 2015 року її чоловік ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру по вул. 40 років Перемоги, буд. З, кв. 82 у м. Кам'янське. У встановленому законом порядку вона та син звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. Згідно свідоцтва про право власності від 26 вересня 2015 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, вона є власником ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, як нерухомого майна, набутого подружжям в період шлюбу. 26 вересня 2015 року за нею зареєстровано право власності на вказану 1/2 частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Від спадщини у вигляді іншої 1/2 частки квартири, яка належала її чоловіку, вона відмовилася на користь свого сина ОСОБА_3, якому 26 вересня 2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, і за ним зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При нотаріальному оформленні документів на квартиру їй стало відомо про те, що в квартирі до теперішнього часу залишається зареєстрованим її колишній власник ОСОБА_2, який добровільно після продажу квартири не знявся з реєстраційного обліку, що порушує її права власника. Відповідач відсутній у спірній квартирі більше 11 років, у квартирі відсутні його особисті речі та документи, він не цікавиться квартирою, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у витратах на утримання квартири та збереження її житлового стану. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та повинний бути знятий з реєстраційного обліку по цій квартирі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився, від голови адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради ОСОБА_7 надійшла до суду заява про відсутність заперечень проти позову та про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та третіх осіб на підставі наявних у ній даних і доказів.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19 січня 1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13). Вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12).

В період зареєстрованого шлюбу між чоловіком позивача ОСОБА_4, як покупцем, та відповідачем ОСОБА_2, як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (зараз Кам'янське), АДРЕСА_4, яка складається із однієї житлової кімнати, житловою площею 19,1 кв.м., загальною площею 37,1 кв.м., посвідчений нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1417 (а.с. 16).

03 лютого 2015 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 14).

Після смерті чоловіка право власності на вказану вище квартиру було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3, по 1/2 частці за кожним, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 вересня 2015 року, виданим позивачу ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 3-934 (а.с. 19), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на ? частку квартири (а.с. 18), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 вересня 2015 року, виданим ОСОБА_4 державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 3-935 (а.с. 21), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на ? частку квартири (а.с. 20).

Під час нотаріального оформлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 позивачу стало відомо, що у квартирі до теперішнього часу зареєстрований її колишній власник відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/21772 від 24.07.2017 року (а.с. 25), та довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» від 14.02.2015 року (а.с. 28).

Згідно акту про непроживання від 29 серпня 2017 року, що складений на підставі свідчень мешканців квартири № 60 (ОСОБА_9В.) та квартири № 83 (ОСОБА_10О.) будинку № 3 по вул. 40 років Перемоги в м. Кам'янське, та затверджений начальником юридичного відділу КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 24), відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04 вересня 2006 року.

Те, що відповідачу не чинилися перешкоди у проживання в спірній квартирі, підтверджується повідомленням Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 46-2/12-9233 від 30 серпня 2017 року (а.с. 27), де зазначено, що ОСОБА_2 із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6 не звертався.

Як вбачається із довідки від 19 жовтня 2017 року вих.№ 1118, що надана сільським головою Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області (а.с. 37), відповідач ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, село Павлівка, вулиця Центральна, будинок №29.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який не був членом сімї чоловіка позивача і не є членом сімї самого позивача, не проживає у спірній квартирі з моменту її продажу, тобто з 04 вересня 2006 року, і після відчуження майна його право власності на спірну квартиру припинилося. Він не має права користування житловим приміщенням та не має права на реєстрацію у цій квартирі, оскільки договором купівлі-продажу квартири, що був укладений між чоловіком позивача та відповідачем, право користування ОСОБА_2 спірною квартирою не встановлювалося, і договір найму жилого приміщення у спірній квартирі між власником квартири та відповідачем, як наймачем, не укладався.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження майном.

Згідно пункту 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача за місцем знаходження квартири, істотно ущемляє права позивача, як власника, перешкоджає здійсненню прав по користуванню власністю, вона не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як попередній власник житла, втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу та її сину на праві власності квартирі АДРЕСА_5.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірному будинку, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ реєстрації фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, про захист права власності.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А.Байбара.