Справа № 362/6471/17
Провадження № 2/362/2978/17
У Х В А Л А

"08" грудня 2017 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Корнієнко С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильківської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_2 про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 36951103 від 07 вересня 2017 року, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Васильківської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_2 та зобовязати державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильківської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_2 провести державну реєстрацію права власності форма власності: приватна на земельну ділянку, що розташована в Київській області, Васильківський район, Глевахівська селищна рада, садівничий масив «Глеваха-1», вулиця Лінія 25, земельна ділянка 29, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:4131 за субєктом ОСОБА_1, податковий номер/серія, номер паспорта /СН555922 та видати витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію прав.

Так із вказаного позову вбачається, що позивач оскаржує дії державного реєстратора, як субєкта владних повноважень у сфері суспільних відносин, повязаних зі здійсненням від імені держави дій, таким чином державний реєстратор в даному випадку є субєктом владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У частині першій статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 частини першої статті 3 КАС суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Пунктом першим та другим частини другої статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правова позиція з даного питання викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20.05.2013, відповідно до п. 3 якої вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У п. 8 вказаної Постанови Пленуму зазначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки суб'єктний склад спірних відносин та предмет позовних вимог свідчать про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов'язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням делегованих повноважень та завдань, покладених на нього законом, тому державний реєчтратор є належним відповідачем та даний спір повинен розглядатись у порядку та у спосіб, передбачений КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У частині 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 частин1статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, в тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.122 , 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильківської районної державної адміністрації Київської області ОСОБА_2 про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп., сплачений згідно квитанції №261410014 від 07 грудня 2017 року, отримувач: 0176, Васильк. УДКСУ (Васильк. р-н), банк отримувача: ГУ ДКСУ У КИЇВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, призначення платежу: *;101;22030101;; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Васильківський міськрайонний суд Київської області, Без ПДВ, Від ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання .

Суддя С.В. Корнієнко