Справа №:461/8412/17
Провадження №: 6/461/266/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 року Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого- судді - Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря - Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова подання головного державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидій О.В. про тимчасове обмеження виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

головний державний виконавець Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидій О.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань за виконавчим листом №463/5783/15-ц, виданим 30.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 733 109,46 гривень.

Подання обгрунтовує тим, що станом на сьогоднішній день, заборгованість згідно вищевказаного виконавчого документу боржником не погашено, боржник не являється виклики державного виконавця, ухиляється від виконання зобов'язання, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали подання, приймаючи до уваги положення щодо строків розгляду подання, суд приходить до наступного висновку.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових об'єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Згідно зі ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Верховний суд України у Судові практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року зазначає:

«Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо)».

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації від 21.07.2017 року, боржник ОСОБА_2 неодноразового, в період січня 2016 року по грудень 2016 року, перетинав кордон України.

Однак, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не подано належних та достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання не виконавши покладеного на нього рішенням суду зобов'язання, більше того, як зазначає державний виконавець, боржником не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак виконавцем на з'ясовано можливості добровільного виконання боржником зобов'язання.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що в ході розгляду подання не здобуто доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно свідомо ухиляється від сплати заборгованості та від виконання своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Стрельбицький В.В.