Справа № 496/2814/17
Провадження № 2/496/1640/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Горищенко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 14 березня 2008 року, а також на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за закономпісля смерті бабусі ОСОБА_3, померлої 21 червня 2010 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 березня 2007 року помер його дідусь ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, яку успадкували його бабуся ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 листопада 2007 року. 14 березня 2008 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Він звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку державного акту на право власності на землю. 21 червня 2010 року померла його бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину вищевказаної земельної ділянки. 20 листопада 2009 року ОСОБА_3 на його імя було складено заповіт. Він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку з тим, що ним не надано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. У звязку з викладеним він звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що просить справу розглянути без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено у судовому засіданні, 14 березня 2008 року померла ОСОБА_2, згідно свідоцтва про смерть (а.с.8), яка є матірю позивача, згідно свідоцтва народження (а.с.20).

Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 2 листопада 2007 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-7065 (а.с. 10).

Але право власності ОСОБА_2 відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину не зареєстроване, державний акт нею не отримано.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 15 лютого 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 572 (а.с. 76).

Таким чином, відповідно до заповіту від 15 лютого 2008 року, який не змінений і не відмінений, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2, згідно ст. 1223 ЦК України.

ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка (виписка з домової книги про склад сімї і реєстрації) КП «ДКС «Черьомушки» № 1486 від 16 червня 2017 року (а.с. 17), та відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Померла 14 березня 2008 року ОСОБА_7 була зареєстрована з 16 лютого 2000 року та проживала по день смерті за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП «ДКС «Черьомушки» № 1485 від 16 червня 2017 року (а.с. 18).

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Він звернувся до державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою для оформлення права на спадщину (а.с. 75), однак листом № 2974 від 2 червня 2008 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку (Державного акту на право власності на землю) (а.с. 7).

Згодом, 21 червня 2010 року померла ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть (а.с.9), яка є бабусею позивача, згідно свідоцтва про його народження, в якому в графі «Мати» вказана ОСОБА_8 (а.с.20), свідоцтва про народження його матері ОСОБА_2 (а.с.21), яка змінила прізвище з «Деревянко» на «Полянська» при реєстрації шлюбу, що вказано в свідоцтві про укладення шлюбу (а.с. 22).

Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державний нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 2 листопада 2007 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-7076 (а.с. 11).

Але право власності ОСОБА_3 відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину не зареєстроване, державний акт нею не отримано.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 20 листопада 2009 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 131 (а.с. 49).

Таким чином, відповідно до заповіту від 20 листопада 2009 року, який не змінений і не відмінений, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3, згідно ст. 1223 ЦК України.

Він звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявою для оформлення права на спадщину (а.с. 38), однак листом № 2266/01-14 від 1 грудня 2010 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкову земельну ділянку площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належала померлій ОСОБА_3, у звязку з тим, що остання не отримувала державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку, та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 6).

Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, яка регулює право власності на землю громадян - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку на момент їх смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, проте частково і визнати за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку саме у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 14 березня 2008 року та бабусі ОСОБА_3, померлої 21 червня 2010 року, оскільки спадкування здійснюється за заповітом, а не за законом, як зазначає позивач.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК України, ст. 81 ЗУ України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 14 березня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 21 червня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.І. Трушина