Ухвала іменем україни 13 грудня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Євтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Мазур Л.М., Кадєтової О.В., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання нарахувати премію, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» (далі - ДП «Миколаївський бронетанковий завод») про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання нарахувати премію.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з 20 квітня

2016 року працював на посаді інженера-технолога технічного відділу ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 13 жовтня

2016 року № 594 його звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків.

Підставою звільнення було те, що він систематично спізнювався на роботу і за ці порушення йому виносились догани, а саме: наказом від

20 липня 2016 року № 448к за запізнення на роботу 18 липня 2016 року на

10 хв.; наказом від 13 вересня 2016 року № 532к за запізнення на роботу

09 вересня 2016 року на 10 хв. За запізнення на роботу 04 жовтня 2016 року на 12 хв. наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 12 жовтня 2016 року № 590к вирішено застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Зазначав, що вказані запізнення відбувались з поважних причин, оскільки він проживає у віддаленому від місця роботи районі міста, вимушений добиратися тривалий час маршрутними таксі, а 18 липня

2016 року та 04 жовтня 2016 року затримався у зв'язку з поламкою маршрутного таксі. Запізнення на роботу 09 вересня 2016 року на 10 хв. пов'язане з тим, що він вимушений був добиратися до роботи за допомогою попутних авто. Крім того, вказував, що його було незаконно позбавлено премії у вересні та жовтні 2016 року.

Посилаючись на наявність поважних причин для запізнення, їх нетривалість, відсутність негативного впливу таких порушень на робочий процес підприємства, неспівмірність застосованих заходів дисциплінарних стягнень тяжкості скоєних порушень, просив скасувати накази ДП «Миколаївський бронетанковий завод»: від 20 липня 2016 року № 448к, від 31 серпня 2016 року № 511, від 13 вересня 2016 року № 532к, від 12 жовтня 2016 року № 590к, від 13 жовтня 2016 року №594; поновити його на роботі на посаді інженера-технолога ДП «Миколаївський бронетанковий завод»; зобов'язати ДП «Миколаївський бронетанковий завод» нарахувати йому премію; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2016 року по день вирішення спору; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня

2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ДП «Миколаївський бронетанковий завод» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання нарахувати премію відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 до ДП «Миколаївський бронетанковий завод» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання нарахувати премію.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення

ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпП України було здійснено з дотриманням норм трудового законодавства. Накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд вважав такими, що винесені з дотриманням відповідачем встановленого законом порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що згідно наказу від 20 квітня 2016 року № 261кОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду інженера-технолога технічного відділу ДП «Миколаївський бронетанковий завод» з 21 квітня 2016 року.

21 квітня 2016 року ОСОБА_3 був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з актом про відсутність працівника на роботі від 18 липня

2016 року ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці в технічному відділі ДП «Миколаївський бронетанковий завод» 18 липня 2016 року з

08:00 год. до 08:10 год., перетнув прохідну заводу 18 липня 2016 року о

08:10 год.

Відповідно до наданих 18 липня 2016 року письмових пояснень позивача він запізнився 18 липня 2016 року на роботу на три хвилини у зв'язку із поломкою маршрутки.

Наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 20 липня

2016 року № 448к визнано, що запізнення на роботу 18 липня 2016 року на

10 хв. інженера-технолога технічного відділу ОСОБА_3 є таким, що відбулося без поважних причин. За порушення трудової дисципліни, а саме запізнення на роботу 18 липня 2016 року на 10 хв., до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Згідно акту про відсутність працівника на роботі від 09 вересня

2016 року ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці в технічному відділі ДП «Миколаївський бронетанковий завод» 09 вересня 2016 року з 08:00 год. до 08:10 год., перетнув прохідну заводу 09 вересня 2016 року о 08:10 год.

Відповідно до наданих 09 вересня 2016 року письмових пояснень позивача він запізнився 09 вересня 2016 р. на роботу на п'ять хвилин тому що їхав автостопом через відсутність коштів на проїзд, у зв'язку із виплатою маленького авансу та заробітної плати.

Наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 13 вересня

2016 року № 532к визнано, що запізнення на роботу 09 вересня 2016 року на 10 хв. інженера-технолога технічного відділу ОСОБА_3 відбулося без поважних причин. За порушення трудової дисципліни - запізнення на роботу 09 вересня 2016 року на 10 хв., на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Згідно акту про відсутність працівника на роботі від 04 жовтня

2016 року ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці в технічному відділі ДП «Миколаївський бронетанковий завод» 04 жовтня 2016 року у період з 08:00 год. до 08:12 год., перетнув прохідну заводу 04 жовтня 2016 року о 08:12 год.

Відповідно до наданих 04 жовтня 2016 року письмових пояснень позивача він запізнився 04 жовтня 2016 року на роботу на десять хвилин у зв'язку із поломкою маршрутки.

Рішенням первинної профспілкової організації ДП «Миколаївський бронетанковий завод», оформленим витягом з протоколу засідання первинної профспілкової організації ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від

11 жовтня 2016 року №15, профспілковим комітетом було надано згоду на звільнення інженера-технолога ДП «Миколаївський бронетанковий завод» ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення).

Наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 12 жовтня

2016 року №590к визнано запізнення на роботу 04 жовтня 2016 року на 12 хв. інженера-технолога технічного відділу ОСОБА_3 таким, що відбулося без поважних причин. За невиконання п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Миколаївський бронетанковий завод», порушення трудової дисципліни, що виявилося у запізненні на роботу

04 жовтня 2016 року на 12 хв., враховуючи наявність діючих дисциплінарних стягнень, оголошених наказами від 20 липня 2016 року № 448к та від

13 вересня 2016 року № 532к за аналогічні проступки, до інженера-технолога технічного відділу ОСОБА_3 було вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Наказом ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 13 жовтня

2016 року №594к, на підставі наказу від 12 жовтня 2016 року №590к, інженера-технолога технічного відділу ДП «Миколаївський бронетанковий завод» ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_3 стало застосування до нього стягнення за порушення трудової дисципліни на підставі наказів від 20 липня 2016 року № 448к, від 13 вересня 2016 року

№ 532к, а також порушення трудової дисципліни у вигляді запізнення на роботу 04 жовтня 2016 року на 12 хв.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з положеннями ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За приписами ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені

ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Судами попередніх інстанцій враховано, що ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни згідно наказу від 20 липня 2016 року № 448к за відсутність на роботі 18 липня 2016 року з 08:00 год. до 08:10 год. без поважних причин, від 13 вересня 2016 року № 532к за відсутність на роботі 09 вересня 2016 року з 08:00 год. до 08:10 год., а також від 12 жовтня 2016 року № 590к за відсутність на роботі 04 жовтня 2016 року з 08:00 год. до 08:12 год., що є порушенням п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Позивачем не оспорювався факт його відсутності на роботі у зазначений час, при цьому судами попередніх інстанцій було надано обґрунтовану оцінку наданим доказам поважності причин такої відсутності та правильно зазначено, що поломка громадського транспорту не може вважатись непереборною обставиною, що виключає вину ОСОБА_3 у допущенні систематичного порушення п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Миколаївський бронетанковий завод».

Враховуючи систематичність допущених порушень позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Миколаївський бронетанковий завод», наявність не скасованих у встановленому законом порядку дисциплінарних стягнень, а також беручи до уваги згоду профспілкової організації на звільнення ОСОБА_3, законним та обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про дотримання відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Правильними є також висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для скасування наказу ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 31 серпня 2016 року № 511 «Про преміювання ІТП» та зобов'язання нарахувати позивачу премію за вересень-жовтень

2016 року, враховуючи, що на час винесення оспорюваного наказу

ОСОБА_3 було притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до наказу ДП «Миколаївський бронетанковий завод» від 20 липня 2016 року № 448к.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, надали правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому необґрунтованими є доводи касаційної скарги щодо звільнення ОСОБА_3 у зв'язку із публічною критикою останнім використання виробничих потужностей заводу, оскільки вказане ґрунтується виключно на припущеннях, що відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня

2017 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Л.М.Мазур

О.В. Попович