провадження 2/201/3624/2017
УХВАЛА

22 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (Російська Федерація, м. Москва, вул. Мічурінський проспект, буд. 11, к. 1, кв. 103) до ОСОБА_2 Бабенко Хорхе (49000, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про відшкодування шкоди та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та витрат.

Позивачем до суду разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (колишня ОСОБА_3) в м. Дніпро, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, оскільки враховуючи розмір позовних вимог майнового характеру та майновий стан відповідача (відсутність іншого майна), у разі задоволення позову вказане рішення суду не може бути виконане, в звязку з тим, що у відповідача відсутнє будь-яке інше майно, а тому у разі незастосування заходів забезпечення позову відповідач може відчужити майно, що йому належить.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (колишня ОСОБА_3) в м. Дніпро, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу відшкодування майнової шкоди, що є значною та спір в досудовому порядку не вирішено, крім того є велика вірогідністю того, що в разі задоволення позовних вимог в процесі розгляду справи відповідачами буде відчужено чи обтяжено майно (майнові права), на яке може бути звернуто стягнення, також слід зазначити, що вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майнові права відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання, а тому дійсно є всі підстави вважати, що відповідач може здійснити правочини чи вчинити інші дії з метою уникнення від відповідальності, які будуть направлені на переоформлення та передачу прав на майно до інших осіб, також слід зазначити, що накладення арешту на майнові права відповідача, є відповідною правовою мірою для забезпечення в подальшому виконання рішення суду та унеможливить їм здійснити дії щодо відчуження вище переліченого майна, та інші протиправні дії, які надалі можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору про відшкодування шкоди з відповідача, крім того заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вищезазначене майно є відповідним та співмірним заходом для забезпечення позову та як вид та спосіб забезпечення позову не є суттєвим обмеженням для відповідача. З урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що йому належить, на користь інших осіб чи вчинити будь-які інші дії щодо цього майна, тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідачів) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову судом враховано, що позивачем в своїй заяві зазначив, що має у власності майно, крім того у суду відсутні надані докази того, що майновий стан цього позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а тому обовязок суду щодо беззаперечного застосування до повивачів зустрічного зобовязання, який передбачений випадками переліченими у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутній.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149, п. 1 ч. 1 ст. 150, ст. 151, ч. 10 ст. 153, ст. 154, ч. 1 ст. 157, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (колишня ОСОБА_3) в м. Дніпро, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

У звязку забезпеченням позовузустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набрала законної сили 22 грудня 2017 року.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк