АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/807/17 Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/789/1197/17 Доповідач - Сташків Б.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Парандюк Т. С., Костів О. З.,

За участю секретаря ОСОБА_1

та сторін ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банкНадра про стягнення коштів за договорами строкових банківських вкладів(депозитів) ,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 вересня 2012 року він з ПАТ «Комерційний банк «Надра» уклав договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1500905, згідно з умовами якого він передав банку 1838 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 8.5 % річних. Далі, між тими самими сторонами укладено аналогічні договори від 28 березня 2013 року із передачею вкладу у розмірі 1914 доларів США, 1 жовтня 2013 року із передачею вкладу у розмірі 2015 доларів США, 1 квітня 2014 року із передачею вкладу у розмірі 2119 доларів США, 2 липня 2014 року із передачею вкладу у розмірі 2182 доларів США, 24 липня 2014 року із передачею вкладу у розмірі 20185 доларів США, 24 жовтня 2014 року із передачею вкладу у розмірі у розмірі 20736 доларів США, 6 січня 2015 року із передачею вкладу у розмірі 2303 доларів США. Всього позивачем банку передано як вклад 24460 доларів США, еквівалент яких у національній валюті України станом на 30 травня 2017 року складає 645254.80 грн. З 6 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Комерційний банк «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та встановлено граничну суму відшкодування в розмірі 200 000 грн. 26 червня 2015 року йому виплачено 200 000 грн. вкладу, еквівалент яких до іноземної валюти на дату виплати складав 9 438.41 доларів США. Іншу суму вкладу, що складала 15021.59 доларів США (на час звернення до суду із позовом в перерахунку до національної валюти України становила 396 269.54 грн.) добровільно відповідачем не виплачено, а тому вважає, що така сума підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області22 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб не попередила його про початок процедури ліквідації , терміни і порядок пред'явлення вимог до банку, чим порушила п.4.20 Положення про проведення неплатоспроможного банку з ринку Окрім того, вказує, що судом не досліджено достовірно розмір майнових вимог та дані щодо непогашення суми депозиту покладеного позивачем у ПАТ КБ Надра.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з мотивів , викладених в ній.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра в судове засідання не з'явилася, проте повідомлялася належним чином. У своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача зазначила, що сума майнових вимог позивача до ПАТ КБ Надра, а саме 15352,42 доларів США , є погашеною відповідно до ст.49 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Також, вказала, що позивач повинен був звернутися з вимогами щодо прийняття вимог кредиторів, який відповідно до законодавства становить 30 днів з моменту оголошення в газеті Голос України, проте із заявою не звернувся вчасно , оскільки його заява поступила через три дні після закінчення встановленого строку.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для виплати ОСОБА_2 залишкової суми вкладу немає, оскільки вимога про виплату залишкової суми депозиту подана після закінчення строку, який поновленню не підлягає і відповідно до ч.1 ст. 49 вважається погашеним.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1500905, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 1838 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 8.5 % річних.

28 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1608082, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 1914 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 10.5 % річних.

1 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1722194, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 2015 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 10.5 % річних.

1 квітня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1882678, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 2119 доларів США як вклад на 3 місяці із нарахуванням 12 % річних.

2 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1963523, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 2182 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 12.5 % річних.

24 липня 2014 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1985731, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 20185 доларів США як вклад на 3 місяці із нарахуванням 12.5 % річних.

24 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2052806, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 20726 доларів США як вклад на 6 місяців із нарахуванням 12.5 % річних.

6 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 2097177, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передав банку 2303 доларів ША як вклад на 6 місяців із нарахуванням 12 % річних.

Відповідно до повідомлення про отримання переказу фізичними особами публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_3» 26 червня 2015 року ОСОБА_2 отримав 200 000 грн. вкладу, переданого ним впродовж вересня 2012 року - січня 2015 року публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра», про що підтвердив у судовому засіданні представник позивача.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 лютого 2015 року № 26 в ПАТ «Комерційний банк «Надра» з 6 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці, яку продовжено до 5 червня 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 червня 2015 року № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду на відшкодування коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» опубліковано в газеті «Голос України» від 12 червня 2015 року № 103(6107).

Всього до банку на депозитний рахунок ОСОБА_2 було вкладено 24460 доларів США. Гарантована сума виплати вкладникам неплатоспроможних банків становила 200000 грн., що в гривневому еквіваленті на час виплати грошових коштів становила 9438,41 доларів США (а.с.37). Отже невиплачена сума грошових коштів ОСОБА_2І, становить 15021,59 доларів США, що в еквіваленту до курсу гривні. Станом на день прийняття рішення становить 405 733,14 грн.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Рішенням адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2012 року № 27 встановлено розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Зі змісту ч.1 ст.49 вказаного Закону випливає, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

У своїх доводах апелянт зазначає, що Уповноважена особа фонду в порушення п.4.20 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 , не виконала свої обов'язки , оскільки не попередила його про початок процедури ліквідації, терміни і порядок пред'явлення вимог до банку.

Дані доводи апелянта колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав оголошення про початок ліквідаційної процедури ПАТ КБ Надра.Зазначивши в даному повідомленні, що для одержання коштів вкладники ПАТ КБ Надра з 12 червня 2015 року до 23 липня 2015 року включно можуть звертатися до відділень банку-агента Фонду АТ ОСОБА_4 ОСОБА_3 про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків. Виплати вкладникам після 23 липня 2017 року здійснюються за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування даного оголошення (а.с.54). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 28 квітня 2016 року № 616 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ Надра на два роки по 04 квітня 2018 року та аналогічним рішенням від 03 листопада 2016 року №2342 продовжено строк ліквідації Банку до 03 червня 2020 року, тобто ОСОБА_4 не ліквідовано, а знадиться в процесі ліквідації. У справі знаходиться заява ОСОБА_2 від 16 липня 2015 року, зареєстрована Банком 23 липня 2015 року до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ Надра ОСОБА_5 про виплату залишкової суми у розмірі 11929 доларів США, які не виплачені фондом гарантування з депозитного договору №2052806 від 24 листопада 2014 року. З відповіді Банку на вказану заяву від 21 серпня 2015 року вбачається, що повернення відсотків та частини вкладу, що перевищує гарантовану суму у розмірі 200 000 грн. є вимогою кредитора, що підлягає задоволенню за рахунок коштів, одержаних в результаті майна Банку. Однак, у своїх запереченнях на позовну заяву ОСОБА_4 зазначає, що майнові вимоги ОСОБА_2 на суму у розмірі 15352 , 52 доларів США погашені згідно ст.49 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб без врахування виплаченої фондом компенсації у розмірі 200000 грн. та зазначає, що позивач не звернувся вчасно для прийняття кредиторських вимог, оскільки повідомлення про ліквідацію було подано 12 червня 2015 року , а заява поступила 17 липня 2017 року. Однак, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач ОСОБА_2 звернувся своєчасно з заявою то ПАТ КБ Надра про повернення вкладів у відповідності до рекомендацій банку, які були розміщені та опубліковані в газеті Голос України від 12 червня 2016 року(а.с.54). ОСОБА_6, Фонд визнав невиплачену позивачеві суму депозитного вкладу погашеною, не включивши його до Реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог встановлених нормативно-правовими актами Фонду, чим фактично позбавив ОСОБА_2 можливості в майбутньому претендувати на повернення свого депозитного вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов Договорів, ОСОБА_2 здійснив Вклад на рахунок банку, в той час, як банк зобов'язаний був повернути цей Вклад разом із відсотками за користування коштами на його вимогу у будь-який час протягом строку дії Договору.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначається: належна якість товару, роботи або послуги властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Згідно з п. 2 4.1 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі мають право на належну якість обслуговування. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі -Положення від 03.12.2003 р. №516)).

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Беззаперечною є практика Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошує на захисті прав людини і основоположних свобод , як це закріплено ст.41 Конституції України

Зокрема, у справі ZOLOTAS ОСОБА_6) (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Фонд, зазначаючи, що залишок вкладу позивача погашений та не включаючи ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції, оскільки у ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В даному випадку ОСОБА_2 позбавлений права користуватися своїм майном, тобто грошовими коштами, які ОСОБА_4 отримав від нього на умовах строковості та платності.

Таким чином, для захисту майнових інтересів ОСОБА_2, який є особою похилого віку, має на утриманні дитину - інваліда та внука - сироту, колегія суддів прийшла до переконання про повернення невиплаченого залишкового вкладу ОСОБА_2 у розмірі 15021,59 доларів США, що на день ухвалення рішення становить 405 733 (чотириста п'ять тисяч сімсот тридцять три гривні) 14 коп.

Зважаючи на вищенаведені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банкНадра про стягнення коштів за договорами строкових банківських вкладів(депозитів) задовольнити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра грошові кошти в розмірі 15021,59 доларів США що на час ухвалення рішення суду, згідно з курсом Національного банку України становить 405 733 (чотириста п'ять тисяч сімсот тридцять три гривні) 14 коп.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7