22-ц/775/701/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції: Мохов Є.І.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору частково недійсним,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50007543, укладеним 06.02.2013р. між позивачем і позичальником ОСОБА_2, за участю поручителя ОСОБА_3, за яким позичальник отримав: кредит у сумі 115531,30грн., що еквівалентно на дату складання договору 14175,62дол.США; додатковий кредит у сумі 34659,50грн., що еквівалентно 4252,70дол.США - зі строком кредиту - 60 місяців, 9,9% змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan. Внаслідок порушення кредитних зобов'язань позичальником і поручителем з червня 2014 року станом на 26.01.2016р. утворилась заборгованість в уточненій редакції позовної заяви (т. 1 а.с. 224-231) - в розмірі 264522,52грн., яку кредитор просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку поряд із збитками у розмірі 6000грн. у розмірі здійснених витрат на юридичну допомогу з ПДВ, інфляційними втратами у розмірі 15991грн. Також просив відшкодувати за рахунок відповідачів судовий збір у сумі 4341,11грн.

В березні 2016 року позичальник ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом (т. 1 а.с. 107-109) до ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на порушення його прав як споживача, що полягають у неправомірному застосуванні відповідачем, у розрахунках еквіваленту іноземної валюти, всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказував на те, що він мав намір та надав згоду на отримання споживчого кредиту у національній грошовій одиниці, а щомісячне перерахування тіла кредиту, додаткового кредиту та процентів за ними за курсом долара США, з відзначенням у графіку погашення кредиту щомісячного платежу - 371,95дол.США, ввело його в оману щодо валюти кредитування, фактично він змушений розраховуватись як за кредит в іноземній валюті. Просив, із урахуванням уточнення до позову (т. 1 а.с. 117), визнати частково недійсними: кредитний договір від 06.02.2013 року № 50007543, зокрема, в частині, що стосується застосування до умов погашення кредиту в гривні еквіваленту валютного курсу щодо долару США: в змісті «Загальних умов кредитування» (положення: «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 14175,62 дол. США»; повністю пункт «Курс для обчислення»; положення: «... і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу; «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.; повністю пункт 1.3. (1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.); повністю пункти 2.3., 2.3.1); недійсним додаток «Графік погашення заборгованості».

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено:

- визнано частково недійсним кредитний договір від 06.02.2013 року № 50007543, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», а саме в «Загальних умовах кредитування»: положення: «Еквівалент суми кредиту в дол. США: 14175,62 дол. США»; повністю пункт «Курс для обчислення»; положення: «... і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування» останнього абзацу цього Розділу;

- визнано недійсними положення у додатку «Загальні умови кредитування»: «В Кредитному договорі Сторони встановлюють еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін» абзацу 1 пункту 1.1.; повністю пункт 1.3. (1.3.1., 1.3.2., 1.3.3.); повністю пункти 2.3., 2.3.1;

- визнано недійсним додаток до цього кредитного договору «Графік погашення заборгованості».

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають істотне значення, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову кредитора і відмову в задоволенні зустрічного позову позичальника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Порше Мобіліті» - Бордуна О.І., який підтримав доводи скарги, заперечення проти скарги ОСОБА_2 і його представника - ОСОБА_5, розглянувши справу згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність належним чином повідомленого співвідповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішеня суду - скасуванню з таких підстав.

Як встановлено судом і це підтверджено матеріалами справи, 06.02.2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та позичальником ОСОБА_2, за участю поручителя ОСОБА_3, укладено кредитний договір № 50007543, за умовами якого позичальнику для придбання автомобіля надано у кредит грошові кошти у сумі 115531,30грн., що еквівалентно 14175,62дол.США, а також надано додатковий кредит у сумі 34659,50грн., що еквівалентно 4252,70дол.США, зі змінною процентною ставкою 9,90% - строком на 60 місяців.

Виконання кредитних зобов'язань забезпечено договором застави транспортного засобу № 50007543 від 07.02.2013р., а також порукою (розділ «Умови поруки» т. 1 а.с. 16-17), за яким поручитель - співвідповідач ОСОБА_2 несе згідно із п.п. 1-3 солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань позичальника. Зобов'язання поручителя включають платежі за кредитом та/або додатковим кредитом відповідно до графіка погашення кредиту та умов кредитного договору, проценти, штрафні санкції та відшкодування збитків. (т. 1 а.с. 9-28).

Внаслідок порушення відповідачами кредитних зобов'язань за розрахунками ТОВ «Порше Мобіліті» у них виникла заборгованість, яка в кінцевій редакції позовних вимог, із врахуванням плат у травні-вересні 2015р. (зараховані в рахунок погашення раніше прострочених платежів за липень 2014р., серпень-жовтень 2014р. і частково за листопад 2014р.) станом на 26.01.2016р. складає: 264522,52грн.

Відмовляючи ТОВ «Порше Мобіліті» в задоволенні позову про стягнення заборгованості і задовольняючи зустрічний позов про визнання частково недійсними кредитного договору, додаткового до нього договору, графіку платежів в частині, що стосується прив'язки до еквівалента в доларах США і зобов'язання погашати кредит в перерахунку за відповідним обмінним курсом, суд першої інстанції виходив з того, що: і зазначення еквіваленту валюти, і наявність графіку погашення заборгованості, яким суми платежів визначено виключно в іноземній валюті - долари США та порядок розрахунку розміру щомісячних платежів (перерахунок доларів США у гривню по курсу зазначеному в розділі Договору «Основні умови кредиту») свідчить про те, що фактично валютою Кредитного договору є долар США, тобто споживчий кредит надано в іноземній валюті, що суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» і не відповідає волевиявленню позичальника. Суд дійшов висновку, що кредитор ввів позичальника в оману щодо валюти кредитування, заклав в зміст договору несправедливі для споживача умови, не відзначивши повну суму кредиту і детальний розпис сукупної вартості кредиту.

Як з'ясовано, спір між сторонами (за зустрічним позовом) виник з надання кредиту в національній грошовій одиниці із прив'язкою до грошового еквіваленту в іноземній валюті для виконання зобов'язань з погашення кредиту, що відповідачі вказують як на підставу для визнання недійсним кредитного договору.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, проте він не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Застосування обмінного курсу долара США на день платежу при визначенні розміру суми, що підлягає сплаті у гривні, погоджено сторонами в умовах кредитування як справедлива вартість кредиту, що не суперечить змісту Закону України «Про захист прав споживачів» (як у частині заборони надавати споживчі кредити в іноземній валюті, так і в частині несправедливості умов договору) та ст. 533 ЦК України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Аналізуючи норми наведеного законодавства, можна дійти висновку, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в прив'язці до іноземної валюти.

Виходячи із загальних умов укладеного договору (в т.ч. п. 1, п. 1.3.1), сторонами досягнуто домовленості щодо істотних його умов. Договір містить положення про надання ТОВ «Порше Мобіліті» позичальникові кредиту у сумі, визначеній в договорі в українських гривнях, а також пряму вказівку на сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквівалента суми кредиту в доларах США, визначених у графіку погашення кредиту, на момент виставлення рахунку. Своїм підписом позичальник підтвердив ознайомлення його кредитором із вичерпною інформацією про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника (п.п. 1.1, 1.3.1, 9.5 Загальних умов кредитування).

В даному випадку, за відсутності законодавчих обмежень, в т.ч. відсутності заборон у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» на вираження у договорі грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті і здійснення розрахунків за зобов'язанням в грошовому еквіваленті щодо іноземної валюти, сторони домовились про повернення грошових коштів взятого кредиту ануїтетними платежами в щомісячному розмірі згідно графіку 371,95дол.США, куди увійшли щомісячне погашення основної суми кредиту і додаткового кредиту та проценти за користування основною і додатковою сумами кредиту (т. 1 а.с. 20).

Узгоджений сторонами договору порядок повернення кредитного ресурсу відображає справедливість вартості кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечує отримання кредитором очікуваної станом на день сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти. І, як вважає апеляційний суд, погоджуючись із доводами апеляційної скарги позивача, в такому формулюванні умови договору свідчать про прийняття на себе обома сторонами ризиків на випадок коливання валютного курсу як в бік збільшення, так і в бік зменшення.

Графік погашення кредиту (т. 1 а.с. 20-22), що є невід'ємною частиною договору, відповідає вимогам ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та містить вказівку на: суму процентів за користування кредитом - на рік 9,90%; детальний розпис щомісячних платежів і його складових; орієнтовну сукупну вартість кредиту (на рік) - 13,99%, що у грошовому виразі у гривні складає 16158,57грн. та еквівалентно у доларах США 1982,65дол.США.

На погляд колегії суддів, такий порядок погашення кредитної заборгованості є чітким і зрозумілим, про що свідчить тривале дотримання графіку платежів позичальником з моменту отримання кредиту в лютому 2013 року, аж доки не перестали відповідачі сплачувати кредит (часткові оплати і прострочення виникло в червні 2014 році, після жовтня 2015 року грошові кошти не сплачувались).

Цим спростовується вкрай неслушне твердження в рішення суду про незазначення повної суми кредиту, детального розпису вартості кредиту, як в процентному відношення, так і в грошовому виразі, про поверхневий і незрозумілий для позивача розрахунок, а також про закладення в зміст договору додаткових прихованих платежів, що суд вбачив в підвищенні вартості кредиту на сьогоднішній день в залежності від підвищення валютного курсу щодо гривні. Зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та ріст суми боргу, який необхідно сплачувати, не є підставою для скасування сопорюваних умов кредитного договору.

Посилання ж суду у якості обґрунтування ухваленого рішення про задоволення зустрічного позову на приписи ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладення кредитного договору), згідно з якими забороняється надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України, є безвідносним до фактичних обставин справи, за якими, як пересвідчилась колегія суддів, кредит наданий у грошовій одиниці - гривні і його повернення передбачено також у гривні. Так, рахунки-фактури, що надсилаються кредитором позичальнику з листопада 2013 року в порядку п. 1.4.3 Загальних умов кредитування, виставлені з розмежуванням по кожній позиції - в гривні (т. 1 а.с. 29-42).

Суд помилково ототожнив порядок погашення кредиту, наданого фактично в національній грошовій одиниці, в перерахунку на валютний курс із фактом наданням кредиту в іноземній валюті. Тож, суд не зважив на умови договору і дійшов хибного висновку про надання в даному випадку споживчого кредиту в іноземній валюті, що випливає з неправильного розуміння умов кредитного договору, та неправильного застосування норм матеріального права, що регулюють права споживачів.

Враховуючи зібрані матеріали справи, беручи до уваги норми матеріального законодавства, що викладено вище, підстав для твердження суду першої інстанції про невідповідність договору вимогам закону немає, оскільки не доведено порушення кредитором принципу добросовісності, що призвело б до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін або завдання шкоди відповідачам.

Посилання суду на положення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нечесної підприємницької практики кредитора і твердження про введення кредитором ТОВ «Порше Мобіліті» позичальника в оману щодо валюти кредитування є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, тобто є бездоказовими.

При укладенні договору сторонами додержано всіх необхідних умов для чинності цього правочину і вимог, передбачених ЦК України та Закону «Про захист прав споживачів». При укладенні кредитного договору дотримано принцип добросовісності, справедливості, пропорційності та розумності.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання умов кредитного договору і додатків до нього недійсними у частині здійснення розрахунків, виходячи з обмінного курсу долара США.

Разом з тим, частково визначючи недійсними положення кредитного договору і додатків до нього, графіку платежів з мотивів незаконності визначення грошового еквіваленту наданого кредиту в іноземній валюті, суд першої інстанції, повністю звільнив відповідачів від зобов'язання з повернення існуючого боргу, взагалі не перевіривши розрахунків, на що обгрнутовано посилається в апеляційній скарзі кредитор.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого позивачем (п.п. 1.4.2., 2.1-2.6 Загальних умов кредитування).

Порядок направлення позичальникові рахунків по сплаті кредиту узгоджений сторонами в п. 1.4.3 Загальних умов кредитування, згідно із яким: кредитор надсилає позичальнику рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту; у випадку неотримання рахунку - позичальник звертається до кредитора за рахунком; позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.

Проте, позичальник і поручитель, що несе солідарну відповідальність, не забезпечили вчасність оплати кредиту.

Як з'ясовано, позичальником здійснено платежі у травні-вересні 2015р. згідно квитанцій (т. 1 а.с. 191-193), які були зараховані відповідно до п. 1.7 договору в рахунок погашення раніше прострочених платежів за липень 2014р., серпень-жовтень 2014р. і частково за листопад 2014р., що вбачається зі зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_2

За повідомленням кредитора (т. 1 а.с. 225) 26.01.2016р. у відповідності із вимогами Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були скасовані штрафні санкції відносно позичальника за невиконання умов договору, враховуючи проживання відповідачів в зоні проведення АТО, які зараховані в рахунок погашення несплачених щомісячних платежів частково за листопад та грудень 2014 року.

Загальна сума заборгованості станом на 26.01.2016р., починаючи з часткової несплати щомісячного платежу у грудні 2014р., становить: 264522,52грн., з яких борг за несплаченими щомісячними платежами по виставленим рахункам (до грудня 2015 року) - 101880,74грн. і 161487,15грн. (за виключенням періоду до грудня 2015 року) станом на 24.01.2016р. відповідно до обмінного курсу долару США на 25.12.2015р., коли вимога про погашення кредиту була опублікована в газеті «Урядовий кур'єр»), проценти за користування кредитом - 1154,63грн. (за 26 днів січня 2016р.).

За змістом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати за період прострочення з 16.11.2014р. по 26.01.2016р., нараховані кредитором, становлять15991грн., що підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача в порядку захисту прав останнього від інфляційних процесів.

Вищевказана сума заборгованості за кредитним договором і додатковим кредитом 264522,52грн., із урахуванням інфляційних втрат, підлягає стягненню з позичальника і поручителя на користь кредитора в солідарному порядку, передбаченому законом (ст.ст. 541, 553 ЦК України) і умовами договору (розділ «Умови поруки»).

Крім доведеної суми заборгованості з нарахованими відповідно до закону інфляційними втратами кредитора, з відповідачів підлягає стягненню також сума збитків, заподіяних позивачеві, у зв'язку із захистом порушених прав в судовому порядку.

Так, відповідно до ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

З урахуванням критеріїв Європейського Суду з прав людини, викладених у справі «East/West Alliance Limited» проти України», вимог в ч.ч. 2, 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», умови укладеного 15.10.2010р. за № 24/2010 між «Юридичною фірмою Вернер» і позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» Договору про надання юридичних послуг (п. 2.1.2.1 Додаткової угоди № 224 до Договору про надання юридичних послуг від 15.10.2010р.), враховуючи складність справи, колегія суддів вважає розумним і виправданим, підтвердженим платіжним дорученням № 50007199 від 18.01.2016р. і актом виконаних робіт, заявлений розмір витрат на юридичне супроводження справи (консультування, підготовка процесуальних документів, участь в судових засіданнях) в сумі 5000грн., що не перевищує встановленого Законом № 4191-VI від 20.12.2011р. граничного 40%розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах за 10 годин роботи юриста (1378грн.:100%х40%х10годин) і не перевищує 2% від присудженої суми боргу. Цих витрат позивач зазнав у зв'язку з відновленням свого порушеного права в судовому порядку (т.1 а.с. 48-64).

Крім того, позивач - ТОВ «Порше Мобіліті», як юридична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність в Україні, є платником податку на додану вартість (ПДВ). Тому позивач, отримуючи присуджену суму компенсації витрат на юридичне супроводження справи в сумі 5000грн. змушене буде сплатити ПДВ згідно вимог податкового законодавства за звичайною ставкою оподаткування (20%), що становить 1000грн. (5000:100х20), яка в порядку п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України має бути відшкодована відповідачами.

Колегія суддів вважає, що сумарний розмір збитків (6тис.грн.), розподілений між відповідачами в частках навпіл (по 3тис.грн.), відповідає балансу між правами позивача, захист якого треба забезпечити, та інтересам відповідачів, які не мають нести надмірний тягар.

Підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як ухвалене внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, підлягає скасуванню в порядку ст. 309 ЦПК України з постановленням нового рішення згідно вищенаведеного мотивування про задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення кредитної заборгованості і відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними умов кредитного договору і додатків до нього.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за наслідками ухвалення нового рішення апеляційним судом, яким задоволено основний позов ТОВ «Порше Мобіліті» і відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, з відповідачів в рівних частках з кожного підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати з оплати судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру - 4297,70грн. (задоволено позов на 286513,52грн.:100% х1,5%) та за подання апеляційної скарги - 4727,47грн. (4297,70:100х110%), а всього - 9025,17грн. Таким чином, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь кредитора по 4512,58грн. у відшкодування витрат з оплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09 серпня 2017 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податку НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_3, прож. АДРЕСА_1) і ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податку НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_4, прож. АДРЕСА_1) заборгованість за кредитним договором № 50007543 від 06.02.2013р., що утворилась станом на 26.01.2016р., в сумі 286513 (двісті вісімдесят шість тисяч п'ятсот тринадцять) 52 копійки, з них: основна основна сума заборгованості за кредитним договором склала 264522 (двісті шістдесят чотири тисячі п'ятсот двадцять дві) гривні 52 копійки, збитки у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, інфляційні втрати у розмірі 15991 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто одна) гривні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів шляхом визнання частково недійсними кредитного договору і додатків до нього - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір по 4512 (чотири тисячі п'ятсот дванадцять) гривень 58 копійок з кожного.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді С.А.Попова

М.Ю.Лопатіна

В.П.Принцевська