Номер провадження 2/754/5769/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Моторенко К.О.

за участі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку.

Свої вимоги мотивують тим, що квартира АДРЕСА_3 загальною площею 71,5 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності і рівних долях позивачу - ОСОБА_1, позивачу - ОСОБА_5, позивачу - ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 та відповідачу ОСОБА_4, тобто позивачі є власниками ? частини квартири, що становить 75 % її загальної площі. Відповідачу належить ? частини квартири, що становить 25% загальної площі. Відповідно до плану за поверхами квартира Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та журналу внутрішніх обмірів і розрахунків площ приміщень Квартири складається з: житлової кімнати, площею 18,0 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; кухні, площею 9,2 кв.м.; коридору, площею 11,2 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,5 кв.м.; вбиральні, площею 1 кв.м. Кількість співвласників переважає над кількістю житлових приміщень квартири. Зазначають, що дана обставина виключає можливість забезпечити кожного співвласника окремими ізольованими житловими помешканнями у квартирі. Можливість виділити з квартири ізольовані жилі приміщення із самостійними виходами відсутня. У зв'язку з цим, частка відповідача є незначною і може бути виділена в натурі. Поділ квартири призведе до її руйнування та втрати цільового призначення.

Крім того, відповідач значний час, (з 1993 року) не проживає спільно з позивачами у квартирі. Відповідач не веде спільного господарства з позивачами, майнові відносини відсутні, проживають окремою сім'єю. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири, підтриманні належного її стану, не сплачує житлово-комунальні платежі, постачання електричної енергії, теплової енергії, постачання води, водовідведення, та жодним чином не компенсує ці витрати. Відповідач відмовляється надавати кошти та/або приймати участь в ремонті квартири.

В обґрунтування вимог зазначають, що припинення права відповідача на частку в спільній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї , оскільки вони не проживають у квартирі, не користуються нею та не приймають участі у її утриманні. На даний час відповідач разом зі своєю сім'єю фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4

З урахуванням вищевикладеного, просять суд припинити право власності відповідача ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3. Визнати за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_3 в розмірі 1/3 її частини за кожним співвласником. Стягнути солідарно позивачів на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 263 441 грн., які знаходяться на депозитному рахунку в Територіальному управлінні Державної судової адміністрації в місті Києві.

Представник позивача ОСОБА_7 до початку судового засідання надав до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.

Відповідач в судове засідання двічі не з'являлася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Враховуючи позицію сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 06.10.2003 р., виданого Відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації, квартира, яка знаходиться за адресо АДРЕСА_3, належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової): ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8 в рівних долях (а.с.18).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_6, у зв'язку з укладенням шлюбу, що підтверджується Довідкою №2041/02-03-65 від 19.10.2005 р. Відділу реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.17).

Відповідно до плану за поверхами квартира Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та журналу внутрішніх обмірів і розрахунків площ приміщень Квартири складається з: житлової кімнати, площею 18,0 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; кухні, площею 9,2 кв.м.; коридору, площею 11,2 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,5 кв.м.; вбиральні, площею 1 кв.м.

Кількість співвласників - 4 переважає над кількістю житлових приміщень квартири - 3. Забезпечити кожного співвласника окремими ізольованими житловими помешканнями не вбачається за можливе. Квартира знаходиться на другому поверсі п'ятиповерхового багатоквартирного будинку, має один самостійний вхід на другому поверсі будинку. Можливість виділити з квартири ізольовані приміщення із самостійними виходами відсутня.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 06.10.2003 р. квартира АДРЕСА_3, позивачі є власниками ? частини квартири, а відповідачу належить ? частини квартири.

Таким чином, частка відповідача ОСОБА_4 є незначною і не може бути виділена в натурі. Крім цього , враховуючи , що ОСОБА_4 та члени його сім'ї мешкають у м. Києві, пр. Науки, не мешкає у спірній квартирі, не цікавиться її станом, не сплачує кошти на її утримання, тому суд вважає , що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї .

Згідно з висновком №1159-17AS про вартість Об'єкта оцінки, складеного 07.08.2017 р. ТОВ «НОТІНГЕМ», загальна ринкова вартість Об'єкта оцінки - квартири 34, загальною площею 71,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3, становить - 1 053764,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.,

Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачами внесено на депозитний рахунок в Територіальному управлінні Державної судової адміністрації в місті Києві, кошти у сумі 263 441 грн., що підтверджується квитанціями №15,№55, №57 (а.с.65-67).

Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача ОСОБА_9 на ? частку у майні, що належить йому на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на його користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частки у майні не можуть бути виділені в натурі, квартира є неподільною. При цьому, грошова або інша майнова компенсація відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди ОСОБА_4, оскільки на його користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в розмірі на 1/3 її частини за кожним співвласником, то дана вимога підлягає задоволенню, оскільки відповідач втратив своє право власності на 1/4 частку вказаної квартири.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі

Керуючись ст.ст.12,13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в розмірі 1/3 її частини за кожним співвласником.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН:НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН:НОМЕР_2), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН:НОМЕР_3), у зв'язку із припиненням права власності на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 263 441 грн., які знаходяться на депозитному рахунку в Територіальному управлінні Державної судової адміністрації в місті Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: