Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5450/17 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 33 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.

суддів: Трояновської Г.С., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області, прокуратури Житомирської області, Коростишівської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 22 квітня 2015 року у Коростишівській центральній районній лікарні ім. Д.І. Потєхіна померла його дружина ОСОБА_2, яка хворіла на бронхіт. Однак у свідоцтві про її смерть лікарем ОСОБА_3 сфальсифікований діагноз, місце та дата смерті. Зокрема, зазначена причина смерті « ревматична хвороба серця» та вказано, що вона померла 23 квітня 2015 року вдома.

На його думку, смерть дружини настала внаслідок непрофесійності лікарів та недбалого й байдужого ставлення медичних працівників до виконання своїх обовязків. Так, дружина шість разів протягом декількох днів змушена була робити рентген на несправному рентгенапараті, отримуючи значні дози небезпечного для здоровя випромінювання, що призвело до загострення хвороби. Окрім того, їй не були призначені необхідні ліки.

ОСОБА_1 також пояснив, що за фактом смерті дружини Коростишівським ВП ГУНП в Житомирській області 8 червня 2015 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000327 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Однак з моменту реєстрації зазначеного кримінального провадження слідчим відділом безрезультатно проводиться розслідування та винні у смерті його дружини особи не покарані.

27 лютого 2016 року слідчою ОСОБА_4 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю у діях лікаря-терапевта Коростишівської ЦРЛ ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Згідно з відповідями Коростишівської місцевої прокуратури від 6 липня та 16 серпня 2016 року рішення про закриття кримінального провадження відповідає вимогам закону та підстав для його скасування не вбачається. Втім, 3 серпня 2016 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано у звязку з неповнотою досудового розслідування, оскільки не виконано ряд необхідних слідчих дій, зокрема, не допитані свідки.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 5 вересня 2016 року задоволено заяву представника позивача про відвід слідчої ОСОБА_4, а вже 15 листопада 2016 року слідчий СВ Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_5, не провівши жодної слідчої дії, закрив кримінальне провадження. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2017 року скасована незаконна постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження.

Стверджує, що його права як потерпілого порушені, оскільки йому не вручені постанови про закриття кримінального провадження. Досудове слідство триває більше двох років, проте й досі не проведене експертиза рентгенапарату, не допитані свідки. Внаслідок незаконних та неправомірних дій відповідачів йому спричинена моральна шкода, оскільки він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на вищезазначене, просив в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди стягнути з Головного управління національної поліції в Житомирській області 2000000 грн., а також з прокуратури Житомирської області 1000000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

На думку представників прокуратури Житомирської області та Коростишівської місцевої прокуратури, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки матеріали справи не містять доказів протиправних дій відповідачів, що, в свою чергу, включає можливість покладення на них обовязку відшкодовувати моральну шкоду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не доведений факт спричинення йому моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

В судовому засіданні встановлено, що 22 квітня 2015 року, у Коростишівській центральній районній лікарні ім. Д.І. Потєхіна померла дружина позивача ОСОБА_2

Однак, у лікарському свідоцтві про смерть №154 лікарем ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_2 померла 23 квітня 2015 року вдома (сан. Тетерів).

Окрім того, наявний в матеріалах справи епікриз містить інформацію про те, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у Коростишівській центральній районній лікарні ім. Д.І. Потєхіна та 23 квітня 2015 року була виписана із терапевтичного відділення з рекомендаціями щодо лікування.

18 липня 2015 року департаментом охорони здоровя Житомирської обласної державної адміністрації проведено клініко-експертну оцінку якості та обсягу надання медичної допомоги ОСОБА_6, під час якої встановлено, що лікар ОСОБА_3 допустив дві помилки при оформленні первинної медичної документації, а саме у лікарському свідоцтві про смерть невірно вказав дату та місце смерті ОСОБА_2

8 червня 2015 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КК України, у кримінальному провадженні №0000328.

Досудове розслідування проводиться СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області. Позивач визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні.

27 лютого 2016 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка скасована прокурором Коростишівської місцевої прокуратури від 3 серпня 2016 року. Підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження було невиконання слідчим вказівок щодо проведення слідчих ( розшукових) дій, зокрема, не допитані свідки та не перевірені доводи потерпілого щодо несправності рентгенапарату.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 5 вересня 2016 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про відвід слідчого у зазначеному кримінальному провадженні. При вирішенні даного питання суддя виходив з того, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження не вчинено жодної слідчої дії та не вжито заходів щодо ефективного досудового розслідування.

Постановою слідчого СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 15 листопада 2016 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 лютого 2017 року зазначену постанову скасовано з тих підстав, що не виконані усі необхідні слідчі дії, не встановлено причину смерті ОСОБА_2, а також наявність чи відсутність причинного звязку між смертю останньої та наданням їй медичної допомоги лікарями.

В подальшому, постановою слідчого СВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 15 вересня 2017 року кримінальне провадження закрито на підставі ст. 110, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2017 року зазначену постанову скасовано, оскільки під час досудового слідства остаточно не вирішене питання щодо проведення експертизи рентгенапарату, не встановлено дійсну причину смерті ОСОБА_2, а також не перевірені доводи ОСОБА_1 щодо причетності інших працівників лікарні до вчинення вказаного злочину.

Отже, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває більше двох років. Постанови про закриття кримінального провадження неодноразово були скасовані з підстав неналежного розслідування, заходи щодо ефективного досудового розслідування протягом тривалого часу не вживаються.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачеві спричинена моральна шкода.

Проте, у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами досудового слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу осіб, які завдали шкоду, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами ( ст.ст.1173,1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається на державу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16.

Згідно з положеннями ст.30 ЦПК України держава може виступати стороною у цивільному процесі.

Проте держава є особливим субєктом цивільного судочинства, оскільки не може здійснювати в суді свої права безпосередньо.

У п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативно-правовим актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою ( за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Однак, суд першої інстанції не розяснив позивачеві право заявити клопотання щодо залучення до участі у справі орган Державного казначейства.

Оскільки відповідно до наданих повноважень апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового,- про відмову у задоволенні позову з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, - про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді: