Ухвала іменем україни 29 листопада 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Євтушенко О.І., суддів: Євграфової Є.П., Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку Донецької області про визнання відмови неправомірною, витребування належно оформленої трудової книжки, довідки про роботу, про суму заборгованості по заробітній платі, про нараховані суми і належні при звільненні, про заробітну плату за шість місяців перед звільненням, табелів обліку робочого часу, про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, витребування наказу про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, вихідної допомоги, моральної шкоди, визнання відсутності на роботі як простій, зобов'язання провести оплату часу простою, зобов'язання провести фінансування видатків на проведення необхідних виплат, за касаційною скаргою представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області - Ткаліча Дениса Владиславовича на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з 10 липня 2006 року працювала на посаді головного спеціаліста юридичного сектора у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харцизьку Донецької області (далі - Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку).

Зазначала, що внаслідок складної політичної ситуації в країні та проведення антитерористичної операції з липня 2014 року їй не виплачувалась заробітна плата, при цьому наказу про простій не виносилось, питання щодо її переведення не вирішувалось.

14 жовтня 2014 року вона подала заяву про звільнення з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яка роботодавцем була залишена без уваги, до теперішнього часу питання про її звільнення не вирішено.

Беручи до уваги зазначене та з урахуванням уточнень позовних вимог, просила:

- визнати відмову роботодавця - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області (далі - Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області)у її звільненні неправомірною;

- витребувати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку довідку про роботу, про суму заборгованості по заробітній платі, про нараховані суми, належні їй при звільненні, про заробітну плату за шість місяців перед звільненням для центру зайнятості, табелі обліку робочого часу з липня по листопад 2014 року;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області суму компенсації за затримку виплати заробітної плати в розмірі 290 грн

78 коп;

- витребувати із Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області наказ про її звільнення з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України і вважати днем звільнення з роботи день ухвалення рішення суду;

- витребувати із Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області належно оформлену трудову книжку;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області середній заробіток за весь час затримки розрахунку і видачі трудової книжки, починаючи з 17 жовтня 2014 року по день ухвалення рішення суду у сумі

19 112 грн 52 коп.;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області суму вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України у сумі 9 869 грн 58 коп;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області завдану моральну шкоду в розмірі 113 400 грн;

- кваліфікувати її відсутність на роботі у зв'язку з активною фазою антитерористичної операції у період з 18 серпня по 03 жовтня 2014 року як простій і зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області оплатити час простою в розмірі середнього заробітку відповідно до вимог ч. 3 ст. 113 КЗпП України у сумі 5 326 грн 44 коп;

- зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області провести фінансування видатків на виплату їй компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку і видачі трудової книжки, вихідної допомоги, середнього заробітку за час простою, суми моральної шкоди.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від

25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області у звільненні ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 500 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області - ТкалічД.В., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого

2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 травня

2016 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що роботодавцем допущено порушення умов трудового договору щодо оплати праці

ОСОБА_3 у період з липня по жовтень 2014 року, що є підставою для її звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При цьому судом зазначено, що позивач дотрималась порядку подання заяви про звільнення, а тому підстави для відмови у звільненні за вказаною статтею були відсутні. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом враховано розмір, характер та ступінь моральних страждань позивача, завданих неправомірними діями роботодавця, та зазначено про достатність його розміру у сумі 500 грн.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Встановлено, що наказом від 05 липня 2006 року № 396-к

ОСОБА_3 призначено на посаду провідного спеціаліста юридичного сектора Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку.

Наказом від 30 грудня 2008 року № 898-к ОСОБА_3 переведено на посаду головного спеціаліста юридичного сектора цього ж відділення у зв'язку зі змінами у штатному розписі відділення.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області від 08 серпня 2014 року № 310 у зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції (далі - АТО) на період її проведення визначено місце роботи частини апарату управління в

м. Маріуполі Донецької області. Визначено тимчасово офіційною адресою управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області: для отримання поштової кореспонденції: м. Маріуполь, Комсомольський бульвар, 74; та зазначено електронну адресу для отримання електронної пошти. Запроваджено листування між управлінням та відділеннями Фонду, розробку та узгодження проектів наказів начальника управління в електронному порядку шляхом направлення листа у сканованому вигляді із відображенням підпису, дати, номера та печатки (у разі необхідності). Зобов'язано начальників відділень щодо направлення працівників для роботи в місце тимчасового перебування управління.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на ім'я начальника Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, з посиланням на політичну ситуацію, подана заява про переведення її на роботу у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Димитров Донецької області. Зазначена заява була зареєстрована за вхідним № 01-05/03-2535 та погоджена з начальником Відділення виконавчої дирекції Фонду у

м. Харцизьку, про що свідчить відповідна резолюція від 08 жовтня 2014 року.

14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на ім'я начальника Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області було подано письмову заяву про відкликання цієї заяви, з причини її ігнорування і вона була прийнята начальником Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрована за вхідним № 01-05/03-2554.

Також 14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на ім'я начальника Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області було подано письмову заяву про звільнення її з займаної посади за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 17 жовтня 2014 року у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору щодо строків виплати заробітної плати. Заява зареєстрована за вхідним № 01-05/03-2552 та погоджена з начальником Відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Харцизьку ОСОБА_5, що підтверджується відповідною резолюцією від 14 жовтня 2014 року.

Вищезазначені заяви ОСОБА_3 від 14 жовтня 2014 року були надіслані електронною поштою до Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за

ч. 3 ст. 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року у справі № 6-34цс13.

Враховуючи встановлений судами попередніх інстанцій факт невиплати ОСОБА_6 заробітної плати за період з липня по жовтень 2014 року, що не було спростовано під час судового розгляду, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для звільнення позивача за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При цьому судами перевірено дотримання позивачем процедури подання заяви про звільнення, враховано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області від 08 серпня 2014 року № 310 щодо запровадження листування між управліннями та відділеннями Фонду в електронному порядку шляхом направлення листа у сканованому вигляді із відображенням підпису, дати, номера та печатки (у разі необхідності), а також факт подачі спірної заяви до Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку, проставлення на ній відповідного вхідного номера, резолюції начальника та направлення відсканованої копії такої заяви, до Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо дотримання ОСОБА_3 процедури подання заяви про звільнення.

Законним та обґрунтованим є також висновок судів першої та апеляційної інстанції про відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України, при визначенні розміру якої судами було правильно враховано характер та тривалість моральних страждань, ступінь порушення життєвих стосунків та обсяг необхідних додаткових зусиль для організації життя позивача.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

При цьому безпідставними є доводи касаційної скарги щодо відсутності у відповідача повноважень щодо контролю виплати заробітної плати у відділеннях Фонду, оскільки вказані повноваження покладені на начальника відповідного відділення. Судами попередніх інстанцій було правильно враховано Положення про відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Харцизьку та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення компенсації у зв'язку із порушенням термінів виплати заробітної плати, при цьому при вирішенні питання про звільнення працівника за ч. 3 ст. 38 КЗпП України є достатнім лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм правову оцінку, правильно застосували норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається представник Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області - Ткаліч Д.В.у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області - Ткаліча ДенисаВладиславовича відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від

25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від

11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович