Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4413/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Коломієць О.С.

ОСОБА_1

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (третя особа ОСОБА_6) про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2017 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути із відповідачів - спадкоємців ОСОБА_7, який помер 28.11.2009 року, борг за договором позики в розмірі 5000 доларів США. В обґрунтування позову зазначила, що у 1990 році позичила ОСОБА_7 вказані кошти, що підтверджено його розпискою від 20 травня 2005 року. ОСОБА_7 борг їй не повернув, тому такий обовязок на підставі ст.1282 ЦК України повинні виконати його спадкоємці.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2017 року у позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що не пропустила строк предявлення вимоги до спадкоємців, вартість успадкованого ними майна є достатньою для сплати боргу.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 28 листопада 2009 року помер ОСОБА_7 Згідно розписки, складеної ним 20 травня 2005 року, у 1990 році він отримав від ОСОБА_2 5000 доларів (якої країни валюта, не зазначено) на будівництво будинку. Розписка не містить даних про те, що ОСОБА_7 взяв на себе обовязок повернути кошти ОСОБА_2

Як передбачено ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки певні грошові кошти були отримані ОСОБА_7 від ОСОБА_2 у 1990 році, при вирішенні питання про наявність підстав для вимоги ОСОБА_2 до спадкоємців ОСОБА_7 застосуванню підлягають норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст.ст.374, 375 ЦК України 1963 року за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні(позичальникові) у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.46 ЦК України 1963 року недотримання простої письмової форми договору позбавляє сторони права у випадку спору посилатися на підтвердження угоди на покази свідків.

За таких обставин не можуть бути взяті до уваги пояснення позивачки та покази свідків з її сторони про наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 боргового зобовязання на підставі договору позики, який мав місце у 2005 році, оскільки розписка або інший документ, складений у письмовій формі про отримання ОСОБА_7 позики у 2005 році, відсутні.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,4 ст.60 ЦПК України).

ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Розписка від 20 травня 2005 року, яка засвідчує отримання ОСОБА_7М, коштів у 1990 році, за своїм змістом не є договором позики, а тому не створює жодних обовязків у відповідачів по відношенню до позивача. Крім того, використання у цивільному обігу іноземної валюти вперше було дозволено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року.

Отже, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: