АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6131/16-ц 22-ц/774/1475/К/17
Справа № 212/6131/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1475/К/17 Дехта Р.В.
Категорія - 34 (ІV ) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Ба рильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Гладиш К.І.

за участю: відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Керуюча компанія «Дом.Ком», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок затоплення квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Керуюча компанія «Дом.Ком», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй та третім особам на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 18, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача.

06 травня 2016 року близько 04.00 год. відбулось залиття її квартири холодною водою, яка бігла з квартири відповідача. Квартиру відповідача ніхто не відчинив, внаслідок чого викликано аварійну службу КК «ДОМ.КОМ», яка о 10.00 год. Перекрила водопостачання до будинку. Згодом, у квартирі № 15 вварили вентиль в стояк холодної води, що призвело до відключення водопостачання до квартир № 18 та 19, розташованих на 5-му поверсі будинку АДРЕСА_1

На час затоплення відповідач у квартирі була відсутня.Після повернення ОСОБА_3 із Києва позивач відвідала її квартиру де виявила вологу підлогу та стіни, а також заміну вентиля на трубі холодного водопостачання. Факт затоплення відповідач заперечувала та відмовилась відшкодувати збитки.

В результаті затоплення квартири у ванній кімнаті були залиті стеля та стіни, через що відпадала кахельна плитка у кількості 4 шт., деформовано багет на стінах, стелі вкрилися пухирями. Позивач самостійно за власні кошти відновила пошкоджені речі. Внаслідок затоплення квартири та ушкодження ванної кімнати позивачу завдано моральної шкоди, яка виявилась у переживаннях та негативних емоцій, розпач від небажання відповідачки в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки та допомогти їй усунути наслідки затоплення стало причиною порушення звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна. Тому позивач просить суд сягнути з ОСОБА_7 на її користь спричинену затопленням моральну шкоду яку вона оцінює у 8 000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 27 грудня 2016 року у позовні вимоги задоволено.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 8000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 16 травня 2017 року відповідачу ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства. Зокрема вважає, що позивачем не доведений факт залиття її квартири з квартири відповідача, тому дані висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Позивачем не надано доказів відновлення квартири після затоплення. Не надано доказів обсягу пошкодженого майна через залиття. Позивач ставить питання про стягнення моральної шкоди без вимог матеріального характеру. Судом встановлена причина залиття квартири позивача без належних та допустимих доказів. Судом стягнуто моральну шкоду без доведеності вини відповідача в її заподіянні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, вважає що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд встановив усі обставини, тому просить рішення суду залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Згідно зворотних поштових повідомлень позивач ОСОБА_4 завчасно та належним чином повідомлена про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9 ).

Квартира, в якій мешкає відповідачі та є її власниками АДРЕСА_3 розташована поверхом вище, над квартирою позивача.

Уповноваженими особами ТОВ КК «ДОМ КОМ» 25 травня 2016 року складено акт про те, що 06.05.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 трапилося залиття, аварія холодного водопостачання та при огляді квартири комісією було виявлено сліди затікання в приміщенні ванної кімнати (підлога, стеля ) площею 5 м2. Причиною залиття зазначено кв.18 так як мешканці доступ для огляду не надали, на їх уяву відбулось самозатоплення ( а.с.10).

Через затоплення квартири АДРЕСА_1 та звернення позивачки до аварійної служби (заявка № 304 від 06.05.2016 року ) надано акт виконаних робіт у якому зазначено, що через відсутність доступу до сусідніх квартир № 18 та № 19 цього ж будинку неможливо, відсічний на стояк в підвалі не працює і тому потрібно замінити участок. Підтікання не усунено. Згідно акту виконаних робіт ТОВ КК «ДОМ КОМ» від 06.05.2016 року працівниками ТОВ КК «ДОМ КОМ» тимчасово було перекрито холодне водопостачання на будинок та встановлено вентиль на стояк холодного водопостачання квартири № 15 ( а.с.12,13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт затоплення квартири позивача з вини відповідача доведений, тому стягнув моральну шкоду спричинену затопленням позивачу.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно відшкодування моральної шкоди позивачу завданої затопленням.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка його завдала, за наявності його вини.

Аналіз ст. ст. 151, 177, 179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобов'язаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

У справі ухвалено заочне рішення, ухвалою суду відмовлено відповідачу ОСОБА_3 у його перегляді.

Як видно, з матеріалів справи на доведення невинуватості у спричиненні затоплення квартири №14 відповідач ОСОБА_3 надала відповідь ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом» за вих№1054 від 14 червня 2017 року, з якого видно, що встановити причину затоплення не виявилось можливим з причини відсутності мешканців квартири №18 та №19. Крім того, з Акту виконаних робіт від 15 червня 2017 року проведено обстеження ванної кімнати та кухні у квартирі АДРЕСА_3 та встановлено, що у приміщеннях сухо. Залиття сталося з кв.19 у ванній кімнаті поломка змішувача ( а.с.95).

Згідно Акту від 04 липня 2017 року, складеного ел.-сантехніком ОСОБА_9 та затвердженого тех.директором ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом» О.А.Бедним при обстеженні квартири АДРЕСА_3, що у квартирі сухо, сантехнічні прилади перебувають у справному стані, протікання відсутнє. В квартирі №19 в ванній кімнаті зламаний змішувач.

Отже, колегія суддів вважає не доведеним висновок суду першої інстанції, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача.

Колегія суддів також дослідила Акт від 25 травня 2016 року наданий позивачем, щодо причини залиття її квартири, в якому зазначено, що причиною залиття стало ймовірно самозалиття, оскільки доступу до квартири №18 мешканцями не надано.

Згідно Акту виконаних робіт від 06 травня 2016року за адресою вул..Рекордна, буд.№17 відсутній доступ до квартир № 18 та 19, здійснити огляд приміщення не довелося. Відсічний вентиль на стояк не працює. Затоплення незначне. ( а.с.12).

Предметом доказування у даних правовідносинах з огляду на вимоги ст. 179 ЦПК України, є саме факт залиття, наявність та розмір спричиненої шкоди, винність дій відповідачки, причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідачів.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, про відсутність достатніх, достовірних та переконливих доказів вини відповідача ОСОБА_3 у залитті квартири позивача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказу встановлення залиття квартири позивача № 14 відповідачем. Оскільки ймовірність залиття її з квартири мешканцями квартири №19 також існує та не спростована позивачем.

Слід враховувати, що при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, колегія суддів не може з переконливостю дійти висновоку «поза розумним сумнівом», що мале місце залиття квартири позивача ОСОБА_4 саме з квартири відповідача ОСОБА_3, оскільки матеріали справи містять відомості, щодо ймовірності залиття квартири позивача з іншої квартири №19, особи,яка не була залучена до участі у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без повного врахування матеріалів справи, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок затоплення квартири, у зв'язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 за розгляд апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 606,32 грн., який підлягає стягненню на її користь з позивача ОСОБА_4

Керуючись ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 27 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , третя особа Керуюча компанія «Дом.Ком», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок затоплення квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 606,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: