АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2965/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2633/17Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічного акціонерного товариства « Харківської муніципальної страхової компанії» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди

В С Т А Н О В И Л А :

28 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля .В обґрунтування позову вказав, що 26 серпня 2016 року приблизно о 17 -00 годині, відповідач керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.. Тичини в м. Миргород здійснив поворот ліворуч та перетнувши суцільну дорожню розмітку скоїв зіткнення з належним йому автомобілем ВАЗ 2110. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту склала 20350 грн, яку він прохає стягнути. Також, вказав, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в психологічному стресі, внаслідок ДТП та тривалого не відшкодування шкоди з боку відповідача, що негативно впливає на його подальше життя, то ж уточнивши позовні вимоги просив стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 20350 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрати по сплаті судового збору в сумі 1102, 40 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вказує, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що акт, наданий позивачем на підтвердження вартості ремонтних робіт, є неналежним доказом, оскільки не містить підпису бухгалтера та виконавця робіт. Апелянт вважає, що лише висновок експерта може підтвердити реальну вартість збитків, завданих в результаті ДТП. Також, вказує, що позивач не має право вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки останній не був учасником ДТП. Крім того, вказав, що при розподілі судових витрат, судом не враховано, що він оплатив вартість проведеної судової авто технічної експертизи в сумі 4952 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 серпня 2016 року приблизно о 17 -00 годині по вул.. Тичини в м. Миргород сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 2110 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4.

Відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року, яка набрала чинності, ОСОБА_2 притягнутий як винна особа у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 28 серпня 2016 року приблизно о 17 -00 годині по вул.. Тичини в м. Миргород до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.6).

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження ( а.с.6-7).

Юридично власником автомобіля являється позивач , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.4).

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, як особа, винна в скоєнні ДТП, є відповідальним за завдані збитки.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює,виходячи з наступного.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Доводи відповідача про наявність обоюдної вини у ДТП перевірені колегією суддів та свого підтвердження не знайшли.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 - іншого учасника ДТП, не складався. Питання про притягнення його до адміністративної відповідальності не вирішувалося.

З метою визначення вини учасників дорожньо - транспортної пригоди, в порядку цивільного судочинства, по справі була проведена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку даної експертизи за № 3143 від 30 травня 2017 року, однозначно дати відповідь щодо наявності вини ОСОБА_3 в ДТП не представилося можливим через недостатність вихідних даних.

Судом апеляційної інстанції було витребувано з місцевого суду та оглянуто в судовому засіданні адміністративний матеріал № 541/2054/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2.

Згідно постанови судді Миргородського міськрайонного суду від 21 вересня 2016 року по даній справі також була проведена судова автотехнічна експертиза. Як вбачається з висновку експертизи № 993 від 13.10.2016 року, встановити наявність вини ОСОБА_4 в ДТП не представилось можливим через недостатність вихідних даних.

Інших доказів наявності вини іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів прийшла до висновку, що вина ОСОБА_4 в ДТП не підтверджена належними та допустимими доказами.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача коштів в сумі 20350 грн. посилався на акт виконаних робіт № 16, виданий ФОП ОСОБА_5, / а.с. 9/

Вирішуючи питання щодо належності доказу стосовно загального розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, колегія суддів визнає належним і допустимим доказом, загальний розмір матеріальної шкоди, визначений ФОП ОСОБА_5, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування вартості відновлюваного ремонту автомобіля, належного позивачу.

Клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для визначення реальної вартості відновлюваного ремонту відповідачем не заявлялось. Докази, надані позивачем щодо вартості ремонту пошкодженого автомобіля, відповідачем не спростовані.

Враховуючи те, що пошкодження належного позивачу автомобіля ВАЗ-2110 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є доведеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доведеними є обставини спричинення позивачу моральної шкоди, яка відповідно до правил пункту 3) частини 2 ст.23 ЦПК України випливає із пошкодження майна фізичної особи.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правомірно враховував характер і обсяг моральних страждань і переживань позивача, викликаних пошкодженням належного йому майна, їх тривалість, можливість відновлення звичного для нього ритму життя, ціну позову, ступінь вини відповідача, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості, вірно стягнув з відповідача у відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду в частині розподілу судових витрат, оскільки позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди були задоволені повністю, що в свою чергу не наділило відповідача правом на повернення коштів, сплачених ним за проведення судової авто технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються наведеними вище мотивами.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити .

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 вересня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя: / підпис/ Т.В. Одринська

Судді: / підпис/ Г.Л.Карпушин / підпис/ О.Ю.Кузнєцова

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська