Справа № 306/884/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявского районного суду, ухваленого 19 вересня 2017 року суддею Вінер Е.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 16 лютого 2015 року позивачем надано відповідачу у позику в розмірі 7500 доларів США, що на той час складало 195000 гривень. Відповідач надав розписку про те, що він зобовязується повернути вищевказану суму до 01 липня 2015 року. У даний строк відповідач в добровільному порядку кошти не повернув. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 195000 гривень.

Рішенням Свалявского районного суду від 19 вересня 2017 року заявлений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, суму боргу за договором позики в розмірі 195 000 (сто девяносто пять тисяч) гривень та судовий збір в сумі 1 950 ( тисяча девятсот пятдесят) гривень.

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що договір позики з позивачем він не укладав та гроші від нього не отримував.

В судове засідання сторони не зявились повторно. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Неявка сторін, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Апелянт ОСОБА_2 надіслав суду письмову заяву в якій просить його апеляційну скаргу залишити без розгляду та вирішити питання про повернення йому судового збору.

Дана заява не підлягає до задоволення, оскільки апелянт в суді апеляційної інстанції після постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, відповідно до ст. 364 ЦПК України, має право відмовитися від апеляційної скарги і не має права на залишення апеляційної скарги без розгляду.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 16 лютого 2015 року відповідачем було власноручно написано та підписано боргову розписку, в якій зазначив, що він ОСОБА_2 отримав в борг (позику) від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, що на цей день складало 195000 гривень, які зобовязався повернути до 01 липня 2015 року (а.с.28).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крімвипадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу(частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

При цьому за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається, як сам факт укладення договору, так і отримання позичальником певної грошової суми в борг.

В даному випадку позивачем надано боргову розписку підписану відповідачем, з якої вбачається факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 7500 доларів США, що на день складання становило 195000 гривень із зобов'язанням повернення даної суми до 01.07.2015 року.

Будь-які докази про повернення вказаних грошових коштів в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про те, що договір позики з позивачем він не укладав та гроші від нього не отримував, а боргова розписка була видана, як спосіб забезпечення договору оренди трактора, посилаючись на покази свідка ОСОБА_4, оскільки такого договору в письмовій формі ОСОБА_2 не надано, і в самій розписці це жодним чином не обумовлено, а навпаки зі змісту розписки вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено саме договір позики.

Посилання ОСОБА_2 на показання свідка, як на доказ не укладення договору позики та не отримання від позивача грошових коштів не може братися до уваги, оскільки з врахуванням того, що даний договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дана розписка підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та обґрунтовано задовольнив заявлений позов.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегією суддів не можуть бути взяті до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Свалявского районного суду від 19 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2017 року.

Суддя-доповідач

Судді