Справа № 502/1822/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 28.09.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 23.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. Сімейні стосунки на склалися через різні погляди на сімейне життя та постійні непорозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. На підставі цього ОСОБА_1 просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, однак надала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

23.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладання шлюбу ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації шлюбів 23.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис № 183, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 056096 від 23.11.2007 року.

26.11.2009 року в шлюбі народилась ОСОБА_3, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації народжень 03.12.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 228, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 195238 від 03.12.2009 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 183.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити без змін.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5