У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» − Пазій ОксаниІгорівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року у частині відмови у відкритті провадження у справі,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - ПАТ «МК «Азовсталь»), в якому просила зобов'язати відповідача виконувати вимоги абз. 2 ст. 25 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», а саме зобов'язати відповідача приймати участь у всіх заходах, які організовує позивач щодо захисту трудових та соціально-економічних прав за запрошенням цієї профспілки, зобов'язати відповідача надати позивачу приміщення, необхідне для організації праці виборчого органу профспілки та проведення зборів працівників з усім необхідним обладнанням, зв'язком, опаленням, освітленням, прибиранням, транспортом та охороною, зобов'язати відповідача щомісячно безоплатно утримувати із заробітної плати членів профспілки профспілкові внески у розмірі 1 % та перераховувати їх на розрахунковий рахунок позивача, зобов'язати відповідача нараховувати та перераховувати позивачу кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу, передбачені п. 6.1 колективного договору, однак не менше 0,3 % фонду оплати праці працівників ПАТ «МК «Азовсталь», які є членами профспілки, починаючи з 15 листопада 2016 року.

Ухвалою судді Орджонікідзевськго районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження за позовом Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» до ПАТ «МК «Азовсталь» за вимогами: зобов'язати відповідача виконати вимоги абзацу 2 ст. 25 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності», а саме, зобов'язати відповідача приймати участь у всіх заходах із захисту трудових та соціально-економічних прав за запрошенням вказаної профспілки; зобов'язати відповідача нараховувати та перераховувати позивачу кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі, передбаченому пунктом 6.1 колективного договору, але не менше 0,3 % фонду оплати праці працівників ПАТ «МК «Азовсталь», які є членами Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», починаючи з 15 листопада 2016 року.

Залишено без руху позов Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» до ПАТ «МК «Азовсталь» за вимогами: зобов'язати відповідача надати позивачу приміщення, необхідне для роботи виборного профспілкового органу і проведення зборів працівників із усім необхідним обладнанням, зв'язком, опаленням, освітленням, прибиранням, транспортом, охороною; зобов'язати відповідача щомісячно безоплатно утримувати із заробітної плати членів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» профспілкові внески у розмірі 1 % і перераховувати їх на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у позові, з підстав несплати судового збору за кожною вимогу немайнового характеру. Надано позивачу строк для усунення недоліків п'ять днів з моменту отримання ухвали.

У касаційній скарзі представник Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» − Пазій О.І., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвали судів першої й апеляційної інстанцій у частині відмови у відкритті провадження скасувати та передати справу у цій частині для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; б) укладення чи зміни колективного договору, угоди; в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; г) невиконання вимог законодавства про працю.

Отже, цим Законом окремо встановлено особливу процедуру розгляду таких розбіжностей, що виникли між сторонами соціально-трудових (колективних) відносин.

Згідно зі ст. названого 7 Закону розгляд колективного трудового спору (конфлікту) здійснюється з питань, передбачених: пунктами «а» і «б» статті 2 цього Закону, − примирною комісією, а в разі неприйняття рішення у строки, встановлені статтею 9 цього Закону, − трудовим арбітражем; пунктами «в» і «г» статті 2 цього Закону, − трудовим арбітражем.

Тобто, указаним Законом передбачається примирно-третейська процедура та система організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін.

Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних,- це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом із питань: установлення нових або змін чинних соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення або зміни колективного договору або його окремих положень тощо.

Оскільки при трудових конфліктах відсутнє порушення прав, а має місце зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, то у такому разі застосовується примирно-третейський порядок їх вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Позивач звернувся до суду з наступними вимогами:

1) зобов'язати відповідача виконати вимоги абзацу 2 ст. 25 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності», а саме, зобов'язати відповідача приймати участь у всіх заходах їх захисту трудових та соціально-економічних прав за запрошенням вказаної профспілки;

2) зобов'язати відповідача надати позивачу приміщення, необхідне для роботи виборного профспілкового органу і проведення зборів працівників із усім необхідним обладнанням, зв'язком, опаленням, освітленням, прибиранням, транспортом, охороною;

3) зобов'язати відповідача щомісячно безоплатно утримувати із заробітної плати членів Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» профспілкові внески у розмірі 1 % і перераховувати їх на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у позові, з підстав несплати судового збору за кожною вимогу немайнового характеру.

4) зобов'язати відповідача нараховувати та перераховувати позивачу кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі, передбаченому пунктом 6.1 Колективного договору, але не менше 0,3 % фонду оплати праці працівників ПАТ «МК «Азовсталь», які є членами Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», починаючи з 15 листопада 2016 року.

Можливість судового порядку розгляду колективних трудових спорів ЦПК України та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» не передбачена, крім визначених законом випадків. Такими випадками є:

− розгляду заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (ст. 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»);

− розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених ст. 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (ст. 25 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»);

− оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (ч. 5 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»);

− невиконання роботодавцем обов'язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (ч. ч. 2, 4 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

У п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, − це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

У зв'язку з цим безпосереднє вирішення у судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 20, 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи.

Таким чином, доводи позивача, що вимоги, по яким судом відмовлено у відкритті провадження, врегульовані нормами Кодексу законів про працю України, а тому між сторонами виник трудовий спір на який розповсюджується юрисдикція судів, і він повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства, є безпідставними, та не спростовують висновку судів щодо відсутності підстав для розгляду вимог позивача в порядку цивільного судочинства. У зазначених вимогах відсутнє порушення прав, а має місце зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, порядок вирішення яких визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Згідно з ч. п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з довершенням вимог закону.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» − Пазій Оксани Ігорівни відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2017 року у частині відмови у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.