справа №474/1052/13-ц, провадження №6/474/31/17
У Х В А Л А

Іменем України

28.08.17 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді: Фасій В.В.

при секретарі: Багрін Н. А.

без участі державного виконавця Діцуленко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Врадіївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області(далі відділ ДВС) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Діцуленко Н.І. звернулася до суду з вищезазначеним поданням, обґрунтоване перебуванням на примусовому виконанні у відділі ДВС виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Врадіївського районного суду №/474/1052/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей, про що 07.03.2014 року винесено відповідну постанову, копія якої, з розясненням порядку добровільної сплати штрафу та порядку її оскарження, направлена боржнику. Однак станом на день звернення з поданням до суду постанова залишається невиконаною.

Державний виконавець Діцуленко Н. І., будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду подання, у судове засідання не зявилася, звернувшись з заявою (вх.№ 3814 від 28.08.2017р.) про слухання справи у її відсутність, в якій подання підтримує, просить його задовольнити. Також посилається, що в матеріалах виконавчого провадженні відсутні інші докази, крім тих, які долучені в додатки до подання.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає подання не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

-на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Врадіївського районного суду №474/1052/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей, про що державним виконавцем Діцуленко Н.І., 07.03.2014р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42409386, з розясненням боржнику права на оскарження постанови, без розяснення можливості добровільного виконання рішення суду, порядку його виконання (постанова про відкриття виконавчого провадження №4249386 від 07.03.2014 р.);

-дані про отримання боржником копії постанови про відкриття провадження у 2014-2016 рр. відсутні (постанова про відкриття виконавчого провадження №4249386 від 07.03.2014 р.);

-11.08.2017р. державним виконавцем вжито заходів щодо встановлення майнового стану боржника, шляхом надання запитів до пенсійного фонду України, державної фіскальної служби України, за результатами обробки яких інформації не знайдено (відповідь № від 16.08.2017р., відповідь № від 15.08.2016р., відповідь № від 15.08.2017р., відповідь № від 16.08.2017р.) ;

-15.08.2017р. державним виконавцем складено акт про відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення (акт від 15.08.2017р.);

-17.08.2017р. боржником ОСОБА_2 Г,М. на імя начальника ДВС надано письмові пояснення, в яких вона повідомила, що не працює, власного житла, земельної частки (паю) немає, добровільно виконати рішення суду немає можливості (пояснення вх.№2293 від 17.08.2017р.);

-в матеріалах доданих до клопотання, відсутні докази, що державним виконавцем, вживалися заходи по встановленню майнового стану боржника шляхом направлення запитів до БТІ, реєстраційної служби, установ банку, відділу держгеокадастру, центру зайнятості населення, тощо та доказів щодо ухилення боржника від примусового виконання постанови суду (вчинення дій, що перешкоджають здійсненню виконавчого провадження, - приховування майна, неявка на виклики державного виконавця, тощо).

При прийнятті рішення суд керується:

Пунктом 2 ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», зі змінами станом на 01.10.2016р., встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 21.04.1999 року встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат..

Ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, в редакції станом на 02.06.2016р., відповідно до якого боржник зобовязаний, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404- УІІІ від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт ухилення від виконання боргових зобовязань, спростовується матеріалами подання, в яких відсутні належні, допустимі, достовірні докази чи посилання на них, які б свідчили про наявність у боржника умислу щодо ухилення від виконання зобовязань, - навмисного не працевлаштування, вчиненні інших дій що перешкоджають здійсненню виконавчого провадження (неявка за викликом державного виконавця, приховування майна яке перебуває у власності, тощо), а також про його обізнаність, до 15.08.2017р., з наявністю щодо нього виконавчого провадження, розяснення йому строків та порядку добровільного виконання рішення суду у постанові про відкриття провадження у справі, як того вимагає ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 21.04.1999 року, її вручення боржнику.

А тому подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Фасій