У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Мостової Г.І., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення запису про ОСОБА_5 як батька ОСОБА_6 з актового запису про народження дитини.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що вона є матір'ю ОСОБА_5, який загинув у результаті вибухової травми ІНФОРМАЦІЯ_2 року під м. Іловайськом.

Позивач вказувала, що, на її думку, відповідачка, формально знаходячись в шлюбі з її сином - ОСОБА_5, народила дитину від іншого чоловіка. ОСОБА_5 визнавав себе батьком ОСОБА_7, займався її вихованням та утриманням, цікавився долею дитини, доки його не усунули від виконання батьківських обов'язків, оскільки відповідачка створила нову сім'ю, народила другу дитину і проживає із співмешканцем.

Посилаючись на те, що її син за життя не дізнався про те, що ОСОБА_5 не його дитина і їй самій про це стало відомо лише у вересні 2014 року, коли вона побачила співмешканця відповідачки ОСОБА_8, на якого ОСОБА_5 дуже схожа, а тому вважала, що саме він є батьком ОСОБА_7, у зв'язку із чим ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 за життя знав, що він був записаний батьком дитини, та визнавав ОСОБА_6 своєю дочкою, за життя позову про виключення свого імені як батька дитини з актового запису про народження дитини не заявляв, у зв'язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установленота підтверджується матеріалами справи,що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року, який було розірвано 06 липня 2005 року.

У шлюбі народилася ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із свідоцтва про народження якої вбачається, що батьками дитини записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а. с. 5).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Іловайську Донецької області (а. с. 8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про оспорювання батьківства та виключення запису про ОСОБА_5 як батька ОСОБА_6 з актового запису про народження дитини, ОСОБА_3 посилалася на те, що її сину за життя не було відомо про те, що він може не бути батьком ОСОБА_6

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 СК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред'явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці. Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Судами попередніх інстанцій установлено, що за життя ОСОБА_5 позов про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини не пред'являв.

Також судами судами установлено, що ОСОБА_5 знав про те, що він записаний батьком дитини, яка народжена в шлюбі, і він особисто отримував свідоцтво про народження доньки.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_5 за життя знав, що він був записаний батьком дитини та визнавав своє батьківство, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову його матері ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 щодо несплати нею експертизи, оскільки її проведення мало відбуватися на недостовірному матеріалі та без запрошення позивачки, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційного скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди ОСОБА_3 з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Г.І. Мостова

О.В. Попович