Справа № 297/736/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Собослой Г.Г.,

секретарі: Чучка Н.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Берегівського районного суду від 26 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», Берегівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання електронних торгів з продажу житлового будинку недійсними та скасування свідоцтва про придбання житлового будинку,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, звернувся в суд із позовною заявою до Державного підприємства «Сетам», Берегівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, про визнання електронних торгів від 27.01.2017 року з реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, недійсними.

Посилаючись на норми ст.ст. 16, 215 ЦК України та вимог Закону України "Про виконавче провадження" просив визнати недійсними результати електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 117,3 кв.м., житловою площею - 51,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, які проведені 27 січня 2017 року Державним підприємством «Сетам» та оформлені протоколом проведення електронних торгів № 231936 від 27 січня 2017 року, а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання ОСОБА_3 з електронних торгів нерухомого майна - житлового будинку в АДРЕСА_1, від 28.02.2017 року, видане приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О. В., зареєстровано в реєстрі № 524.

Рішенням Берегівського районного суду від 26 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2016 року заступником начальника Берегівського РВ ДВС було відкрито виконавче провадження ВП № 51749754 з примусового виконання виконавчого листа № 1-233/11, виданого 12.08.2014 року Берегівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 4554,26 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди (343 554,26 грн.) (а.с. 6).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2016 року (ВП № 51749754) був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_2 (а.с. 66).

21.07.2016 року заступником начальника Берегівського РВ ДВС був складений акт опису й арешту майна боржника ОСОБА_2, до складу якого увійшов житловий одноповерховий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 112-114).

13.09.2016 року начальник відділу ДВС надіслав на ознайомлення копії витягу із звіту про оцінку майна ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі ст. 31, ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», із зазначення, що у разі незгоди із результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк (а.с. 122-123).

26.09.2016 року начальником відділу ДВС спільно з головним державним виконавцем Кіндрат В.М. була подана ДП «СЕТАМ» заявка на реалізацію арештованого нерухомого майна відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" та надіслано пакет документів для реалізації цього майна із зазначенням початкової вартості майна згідно висновку експерта (а.с.7).

Крім того, начальник відділу ДВС спільно з головним державним виконавцем Кіндрат В.М. 26.09.2016 року направили начальнику управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області для перевірки вищевказаний пакет документів на предмет відповідності чинному законодавству України та 27.09.2016 року після перевірки вказаний пакет був переданий до ДП «СЕТАМ» (а.с. 8-9, 80).

Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV від 21.04.1999, із змінами та доповненнями, який втратив чинність 05.10.2016 року, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Так, згідно інформації отриманої з офіційного Веб-сайту ДП "СЕТАМ" за посиланням (https://setam.net.ua/auction/194416) житлова одноповерхова будівля з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була повторно, втретє, виставлена на торги за лотом № 192842, торги проводились з 25 по 27 січня 2017 року у чіткій відповідності з приписами Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5.

Дані торги пройшли успішно та за їх результатами було складено Протокол проведення електронних торгів № 231936 згідно якого переможцем став Учасник № 3 з ціновою пропозицією 150 754.10 грн.

Так, згідно п. З розділу VII Порядку реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Однак, будинок Житловий одноповерховий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реалізовувався не як предмет іпотеки, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі рішення суду про стягнення коштів, а не стягнення на предмет іпотеки про що вказує Постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2016 року ВП №51749754.

Якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

До такого ж правового висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 04.02.2015 у справі № 6-238цс14, постанові від 28.01.2015 у справі № 6-199цс14 та постанові від 26.11.2014 у справі № 6-174цс14.

Таким, чином оскільки торги відбувались за привалами не визначеними Законом України "Про іпотеку" на ДП "СЕТАМ" не було покладено обов'язок інформувати учасників виконавчого провадження про час, дату та місце проведення торгів, а також публікувати повідомлення у двох місцевих друкованих засобах масової інформації. Тому ДП "СЕТАМ" не було порушено норми чинного Законодавства України в ході проведення торгів Житлового одноповерхового будівлі з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п 3, 4, розділу II Порядку - Державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна...

Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який не повинен перевищувати трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 3 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему".

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби.

ДП "СЕТАМ" не бере участі у підготовці пакету документів по майну, яке в майбутньому буде передане на реалізацію, це повноваження органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23 вересня 2014 року, - умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом № 606-X1V та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Законом № 606-XIV встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Законом № 606-XIV й Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення - статті 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження", а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції).

Правила проведення прилюдних торгів визначено Тимчасовим положенням.

Прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України "Про нотаріат ").

Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу. Така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України - підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень вимог статті 58 Законом № 606-XIV, ніби допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим Законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Така ж правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо про заборгованості, однак позивач добровільно не вчиняв дії щодо його погашення, а отже усвідомлював, що у такому випадку з нього примусово буде стягнута сума боргу навіть шляхом реалізації його майна.

Державною виконавчою службою вчинялись дії, що встановлення проживання в будинку неповнолітніх дітей шляхом направлення відповідного запиту до центру надання адміністративних послуг про, що зазначає у свої позовній заяві і сам позивач.

Разом з тим, Берегівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області направляв на адресу позивача повідомлення про результати оцінки, що підтверджується листом від 13.09.2016 року № 4229/06-46 яким було повідомлено позивача про результати оцінки та фіскальним чеком про направлення даного листа від 13.09.2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 26 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді