Справа № 466/4418/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/4542/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря:Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Брюховицька селищна рада про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом демонтажу самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 9/40 будинку по АДРЕСА_1 з 1992 року.

В будинку також проживають сусіди - ОСОБА_8, яка є власником 18/40 часток та відповідач ОСОБА_5, який володіє 4/40 частки у ньому.

Будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,1257 га, яка є у спільному користуванні.

Приблизно у 2004 році відповідач розпочав будівництво двоповерхового особняку без розподілу земельної ділянки під спірним будинковолодінням, обгородив територію на свій розсуд.

12 червня 2007 року ОСОБА_5 подарував 1/20 частку будинковолодіння ОСОБА_6, яка також приймала участь у незаконному будівництві.

Органами ДАБІ із залученням архітектора смт. Брюховичі проведено перевірку викладених у зверненні фактів і встановлено, що будівництво ОСОБА_5 проводилося без затвердженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт. Внаслідок реконструкції ОСОБА_5 своєї частки площа будинку змінилась з 14,3 кв.м. на 113,6 кв.м., та згідно листа ДБІ площа забудови становить 16,40 на 6,90 м.

Позивач вважала, що будівництво з розширенням здійснювалося ОСОБА_5 на земельній ділянці яка знаходиться у спільному користування, а тому порушено її права співвласника.

З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_3 просила:

Зобов»язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 привести земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтажу самочинного будівництва (т.1 а.с.2-5;60-63)

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Брюховицька селищна рада про приведення земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтажу самочинного будівництва - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновок експертно- будівельно- технічного дослідження, складений експертом ОСОБА_10, не є повним, об'єктивним, а його зміст суперечить дійсному користуванню співвласниками цього будинку житловим приміщенням у ньому, господарськими будівлями та земельною ділянкою, площею 0,1257 га.

Вказує, що господарська будівля - сарай за адресою АДРЕСА_1, позначений літ «Б» та інше нежитлове приміщення, накреслене пунктирними лініями в плані-схемі присадибної ділянки вказаного будинку. знаходяться у спільному користуванні всіх співвласників, отже відповідач самочинно розібрав вказану будівлю, яка знаходилася у спільному користуванні всіх співвласників вищезгаданого житлового будинку, та на фундаменті від сараю і іншого нежитлового приміщення збудував прибудову, чим збільшив корисну площу своєї частини житлового будинку на 2 житлові кімнати 19,5 кв.м. та 16 кв.м. та допоміжні приміщення.

Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що спірні надбудови та прибудови суперечать суспільним інтересам або порушують право інших осіб чи виконані з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За змістом ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

У статті 100 ЖК України зазначено, що переобладнання і перепланування житлового приміщення здійснюються з метою підвищення їх благоустрою та допускаються за згодою наймача, членів сім'ї які проживають з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно дост.152 цього ж Кодексу переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Як вірно установлено судом першої інстанції, будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_11, якому належить 9/40 частин будинку на підставі свідоцтва про спадщину від 14.03.1973р. за Р.№3183, позивачці ОСОБА_3, якій належить 9/40 частин будинку на підставі договору дарування від 23.05.1992р. Р.№2-2756, третій особі ОСОБА_12, якій належить 18/40 частин будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.02.1992р. Р.№2-893, відповідачу ОСОБА_5, якому належить 2/40 частин будинку на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.1989р. Р.№1-2729, укладеного з ОСОБА_13, відповідачці ОСОБА_6 належить 1/20 на підставі договору дарування від 12.06.2007р. Р.№2520, укладеного з ОСОБА_5, що підтверджується довідками ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 05.01.2013р. №3/9131 та від 28.10.2016р. №2/15005.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 перебуває у фактичному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1.

З листа Департаменту ДАБІ у Львівській області від 05.04.2016р. №1013-6/2134-15 установлено, що рішенням Брюховицької селищної ради від 10.06.1999р. №161 ОСОБА_5 надано дозвіл на реконструкцію будівель, придбаних на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.1989р. Р.№1-2729.

У період з 2002 по 2009 роки відповідач ОСОБА_5 здійснював реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1, що складається з одного + мансардного поверху, які змонтовано на монолітному бетонному фундаменті з влаштуванням цегляної кладки розміром у плані 16,40 м х 6,90 м та висотою орієнтовно 7,0 м з накриттям двоскатного даху та покриттям металочерепицею, у якому вмонтовано чотири мансардних вікна, також у вищезазначеній реконструкції влаштовано дві вхідні групи з влаштуванням дверних блоків та сходових маршів, які мають по дві сходинки.

Реконструкція частини будинку ОСОБА_5 виконана без затвердженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, однак з дотриманням будівельних, санітарно-технічним та протипожежних норм зокрема зокрема: п. 2.24, 2.27, 2.31, 3.2, 3.6, 5,13, ДБН В.2.2-15-2205 «Житлові будинки. Основні положення», п. 5.9 ДБН В.11-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», п.4.3, 8.2, 8.3, 9.7, 10.4 ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Така реконструкція частини житлового будинку АДРЕСА_1, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 10 березня 2017 року не обмежує можливість використання мешканцями інших частин даного житлового будинку, зокрема мешканцями АДРЕСА_1, у зв»язку з тим, що влаштована в межах існуючого планування і не обмежує доступу до приміщень інших квартири даного будинку та можливості проведення ними ремонтно - будівельних робіт у разі необхідності.

Окрім цього, експертом досліджено позитивні висновки Брюховецької селищної ради м. Львова щодо підключення електромереж від 19.09.2007р. №1168 щодо підключення газу та складення ТУ від 14.10.2008р., 22.07.2013р. №889, акт приймання в експлуатацію димових та вентиляційних каналів від 25.07.2013р., які знаходяться в матеріалах справи.

Щодо доводів позивача про обмеження доступу до будинку внаслідок встановлення огорожі з боку відповідачів, то як вказано у висновку експертного будівельно-технічного дослідження №17/06-16я від 10.03.2017р., складеному судовим експертом Заяцем І.Г., житловий будинок по АДРЕСА_1 - будинок садибного типу, розташований в зоні малоповерхової забудови, Г-подібної форми у плані, має чотири окремих входи зі сторони внутрішнього двору та складається із одноповерхової частини розм.15,0 х18,0 м, яка має два окремих входи у квартири АДРЕСА_1 та двоповерхової частини розм..6,9 х16,4 м, яка також має два входи у дві окремі квартири; будинок розташований на відстані 30,0-35,0 м від залізничної колії, прибудинкова територія межує із червоною лінією обслуговування залізниці, внутрішнє подвір'я будинку відмежоване зі сторони залізниці господарськими будівлями та іншим будинковолодінням; між господарськими будівлями та житловим будинком наявне внутрішнє подвір'я, через яке здійснюється прохід до кожної із квартир житлового будинку, станом на час проведення дослідження роботи по влаштуванню відповідачами нової огорожі на частині земельної ділянки від кута ділянки до кінця будівлі літньої кухні є незавершені; самого початку земельної ділянки по лінії нової огорожі залишено місце для встановлення воріт для заїзду на земельну ділянку перед фасадом частини житлового будинку, в якій знаходиться АДРЕСА_1; для заходу на земельну ділянку по лінії огорожі перед існуючою стежкою для проходу мешканців до усіх квартир по внутрішньому подвір'ю залишено місце для встановлення хвіртки; хід на земельну ділянку по АДРЕСА_1. та доступ до приміщень квартир АДРЕСА_1 може здійснюватись як через існуючий вхід у нововлаштованій огорожі (перед господарською будівлею), так і з тильної сторони господарської будівлі, де перенесені старі ворота та хвіртка.

Тобто, реконструкція ОСОБА_5 своєї частки у будинку АДРЕСА_1 жодним чином не обмежує ОСОБА_3 проводити таку ж реконструкцію 9/40 своєї частки у даному будинковолодінні.

З урахуванням приписів ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, в поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, Верховний суд України під час розгляду справи № 6-137цс14 сформулював правову позицію від 17 грудня 2014р., відповідно до якої роз'яснив, що вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Позивачем ОСОБА_3 не доведено, що внаслідок самочинної реконструкції ОСОБА_5 своєї частки у будинку АДРЕСА_1 порушуються її права.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі системного аналізу положень ЦК України, ЖК України та спеціального законодавства які регламентують дані правовідносини дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.