Справа 688/1806/17
№ 2/688/849/17
Рішення

іменем України

28 листопада 2017 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Мазур Н.В.

за участю: секретаря судового засідання - Варшавської Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Шепетівського районного територіального центру соціального обслуговування про розірвання договору купівлі-продажу квартири та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Шепетівського районного територіального центру соціального обслуговування про розірвання договору купівлі-продажу квартири від 03.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого за № 4228 та скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 03.06.2013 року Шепетівського районного територіального центру соціального обслуговування на квартиру № 27 в будинку по проспекту Миру, 10-А в м.Шепетівка Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.06.2013 року між ним та Шепетівським районним територіальним центром соціального обслуговування було укладено договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до даного договору він відчужив на користь відповідача квартиру АДРЕСА_1, а останній зобовязувався оплатити вартість квартири в строк до 30.06.2013 року в сумі 349134 грн. Однак, у встановлений договором строк оплата вартості квартири відповідачем не була проведена, а лише частково оплачена вартість квартири в сумі 200 000 грн. платежами по 100 000 грн. 25.07.2013 року та 31.07.2013 року, заборгованість складає 149 134 грн. В кінці 2013 року він подав відповідачу згоду на продовження строку оплати вартості квартири до 31 грудня 2014 року, що підтверджується листом від 12.12.2013 року. Проте, відповідач зобовязань по оплаті вартості квартири станом на дату подачі позову не виконав, заборгованість становить 149 134 грн. Крім того, в день посвідчення договору купівлі-продажу квартири, нотаріусом було проведено державну реєстрацію набуття права власності відповідачем на вищезазначену квартиру, про що внесено запис до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Вважає, що порушення умови про оплату вартості квартири є істотним порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу і тому просить відповідно до ч.2 ст.655 ЦК України розірвати даний договір купівлі-продажу квартири та скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на квартиру АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, ствердила обставини, на які посилається позивач у позовній заяві. Крім того, зазначила, що позивачем ОСОБА_3 було дано згоду на відстрочку оплати вартості квартири до 31.12.2014 року, про що свідчить його лист від 12.12.2013 року. Однак, в 2015 році сторони дійшли згоди про розірвання договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири і відповідачем до приватного нотаріуса ОСОБА_4 було направлено два представника для укладення угоди про розірвання основного договору купівлі-продажу. Про те, укласти дану угоду не представилось можливим, оскільки у представника позивача ОСОБА_3 не було повноважень на розірвання договору купівлі-продажу. Вважає, що такі дії відповідача свідчать про визнання ним боргу і є підставою для переривання строку позовної давності і вважає, що такий необхідно рахувати з 2015 року. Просить також визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для розірвання договору купівлі-продажу квартири та поновити такий строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України 3 роки та зазначив, що представником позивача не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності, вважає, що підстав для поновлення строку позовної давності у суду немає. Крім того, вважає безпідставним посилання представника позивача на лист позивача від 12.12.2013 року, яким останній нібито дав згоду на продовження відповідачу строку оплати вартості квартири до 31.12.2014 року та наявність усної домовленості у 2015 році про укладення угоди про розірвання спірного договору купівлі-продажу квартири, оскільки останнім не надано доказів отримання відповідачем такого листа та досягнення з відповідачем домовленості у 2015 році про укладення угоди про розірвання договору.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом вставлено, що 03 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та Шепетівським районним територіальним центром соціального обслуговування укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 Відповідно до пункту 5 даного договору продаж вище зазначеної квартири вчинено за 349 134 грн., які покупець перераховує на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 до 30.06.2013 року. Пунктом 11 даного договору передбачено, що право власності на придбану квартиру переходить з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно до вищезазначеного договору купівлі-продажу право власності на квартиру зареєстровано за покупцем приватним нотаріусом ОСОБА_4 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 03.06.2013 року, реєстраційний номер 7.

Відповідно копій платіжних доручень від 25.07.2013 року та 31.07.2013 року відповідачем перераховано на рахунок позивача ОСОБА_3 200 000 грн., що не заперечують представники сторін в судовому засіданні.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Окрім того, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Так, згідно умов договору купівлі-продажу від 03.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та Шепетівським районним територіальним центром соціального обслуговування визначений строк розрахунку відповідача перед позивачем до 30.06.2013 року.

Оскільки відповідачем було сплачено частину коштів в сумі 200 000 грн. 25.07.2013 року та 31.07.2013 року, тобто у визначений договором строк відповідачем не було проведено повного розрахунку за куплену квартиру, то у позивача виникло право звернення до суду з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу квартири. Однак, ОСОБА_3 звернувся з подібною вимогою лише 27 червня 2017 року, тобто з порушенням строку позовної давності.

Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідач листом від 12.07.2017 року та його представник у судовому засіданні до винесення рішення судом, заявили про застосування позовної давності.

Щодо тверджень представника позивача про те, що позивачем не пропущено строку позовної давності, оскільки відповідачем були вчиненні дії про визнання ним боргу та погодження на розірвання договору купівлі-продажу у звязку з невиконанням ним умов договору, які є підставою для переривання строку позовної давності та початок його відрахування з 2015 року, то такі твердження на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують самого факту пропуску строку позовної давності.

Вищезазначені причини порушення позовної давності суд не знаходить поважними і підстав для поновлення такого строку не не має.

Позивачем та його представником не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він не знав та не міг дізнатися про порушення свого цивільного права тоді, як згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає, що посилання представника позивача на те, що позивач листом від 12.12.2013 року дав згоду на продовження строку оплати вартості квартири до 31.12.2014 року та що у 2015 році сторони дійшли згоди про розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2013 року є безпідставними, оскільки остання не надала суду доказів того, що лист від 12.12.2013 року було відправлено відповідачу і що останній у 2015 році давав згоду на розірвання договору купівлі-продажу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним з підстав пропуску строку позовної давності.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки в задоволенні позову позивача до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу вищевказаної квартири слід відмовити, а позовна вимога щодо скасування державної реєстрації прав є похідною, тому підстав для скасування рішення державного реєстратора суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 8,10,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 316, 328, 334, 651, 655 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Шепетівського районного територіального центру соціального обслуговування про розірвання договору купівлі-продажу квартири від 03.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого за № 4228 та скасування рішення про державну реєстрацію права власності від 03.06.2013 року Шепетівського районного територіального центру соціального обслуговування на квартиру № 27 в будинку по проспекту Миру, 10-А в м.Шепетівка Хмельницької області - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: Н.В.Мазур