Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1146/17
провадження № 2/632/630/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" грудня 2017 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайському Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є людиною похилого віку, має повні 61 рік, і отримає маленьку пенсію, якої недостатньо для забезпечення її первинних життєвих потреб. Інших доходів не має, тому, її матеріальне становище вкрай нужденне. Її повнолітній син ОСОБА_3 матеріальну допомогу їй не надає. Відповідач працює та отримує постійний заробіток і має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Тому, вважає, що у відповідності до ст. 202 СК України може ставити перед судом питання щодо стягнення з відповідача аліменти на її утримання в розмірі, після уточнення, 500 грн. щомісячно і довічно.

В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Крім того, зазначила, що відповідач не спілкується з нею та чоловіком, з онуками не дає бачитися. Веде підсобне господарство, зокрема, розводить гусей. Їй же, як мінімум, необхідно щомісячно на лікування по 1000 грн. Проживає вона разом із чоловіком пенсіонером та мають у господарстві 5 курей. Також має ще одного сина, який зараз перебуває в РФ на заробітках і щомісячно надає допомогу у розмірі 500 грн.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність доказів на підтвердження позовних вимог. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_2 дійсно, працює апаратником борошномельного виробництва у ВАТ КВФ «Рома» та отримує зарплату в середньому у 3500 грн. Крім того, у нього є дружина, яка працює в дитсадочку і має заробіток у 2700 грн. на місяць. Також має двох неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які постійно потребують медичного лікування, оскільки мають прогресуючий фурункульоз. Крім того, вони постійно ростуть та мають необхідність у придбанні одягу приладдя шкільного та дитсадкового, за станом здоровя їм необхідно добре харчуватися. Середній дохід його сім`ї на кожного з чотирьох осіб складає 1550 грн., якого не достатньо для проживання, тому, родина має декількох гусей в господарстві для харчування. Вважає, що у матері з батьком дохід більший на одну особу, так, мати має пенсію у 1530 грн., а батько 3490 грн., що на двох складає по 2510 грн. на місяць. Крім того, батько має 21971,22 грн. за рік, що складає, ще по 915 грн. щомісячно на кожного. Таким чином, родина матері має середньомісячний дохід на кожного члена майже 3500 грн., тоді як на кожного члена його родини припадає всього 1550 грн., що майже в двічі менше. Тому, вважає, що його мати не потребує допомоги з його боку, оскільки матеріально вона забезпеченіше за нього, а також є ще одного сина, який має можливість матеріально підтримувати її.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Зокрема встановлено та не оспорюється сторонами у справі:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонер за віком і має пенсію 1529,44 грн. на місяць (а.с.43) . Вона, є рідною матір'ю відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 Також, у своєму складі сім`ї має чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що теж пенсіонер за віком (а.с.28) та має пенсію у 3488,05 грн. на місяць (а.с.44). Крім сина-відповідача, позивач має ще одного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.46), який наразі перебуває за кордоном на заробітках і щомісячно надає матеріальну допомогу матері в сумі 500 грн. Чоловік позивача ОСОБА_6 має у власності земельну ділянку, яку здає в оренду ТОВ «Агрофірма «Україна ОСОБА_8» і отримав у 2017 року орендну плату за мінусом податку на доходи фізичних осіб та військового збору 21971,22 грн. Також сім`я позивача має субсидію на опалення в 2017-2018 роки 1459,52 грн.

Відповідач має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (школяр), дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27, 31-33). Сам відповідач працює апаратником борошномельного виробництва у ВАТ КВФ «Рома» та отримує зарплату в середньому у 3500 грн. на місяць (а.с.36), а його дружина, яка працює в дитсадочку, має заробіток у 2700 грн. на місяць (а.с.35).

Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач зазначила, що є людиною похилого віку з поганим здоровям, але доказів того, що для лікування потрібні значні кошти, додаткові витрати, позивачем не надано.

ОСОБА_8 дружина відповідача, допитана в судовому засіданні в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, пояснила, що в обох дітей фурункульоз, що передбачає постійного лікування та матеріальних витрат по 2000 грн. і більше щомісяця. В домашньому господарстві з чоловіком тримають гусей, який наразі близько 12, та порося.

Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш, суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками.

За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Як встановлено у судовому засіданні. Сімя відповідача складається з чотирьох осіб, серед яких є двоє неповнолітніх дітей шкільного та дошкільного віку. Останні з червня 2016 року взяті під нагляд дерматолога у диспансерну групу з діагнозом: піодермія, фурункульоз, рецидивом, в результаті чого були на лікуванні в Обласному шкір вендиспансері в м. Харкові. Загострення даного захворювання дітей відмічається щомісячно, з приводу чого, діти потребують лікування (а.с.30). Середньомісячний дохід родини складає 6200 грн., що на кожного члена становить 1550 грн.

Позивач проживає разом із чоловіком і мають щомісячний дохід від пенсії 5017, 49 грн. та орендної плати за землю 1830,94 грн., що на кожного члена становить 3424,22 грн. Крім того, позивач має ще одного сина, який матеріально допомагає по 500 грн. на місяць, та має субсидію на опалення.

Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, судом враховано той факт, що позивач є непрацездатною, оскільки є пенсіонером за віком, проте, вважає, що вона не потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку відповідача, оскільки її місячний дохід більш ніж в два рази більший за його, а у останнього є хворі неповнолітні діти. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, судам необхідно враховувати наявність у відповідача інших зобов'язань, зокрема в даному випадку наявність у відповідача неповнолітніх дітей, які порівняно з позивачем не отримують пенсію, не потребує витрат зумовлених ростом (одяг, взуття) та розвитком (навчальні приладдя, заходи всебічного розвитку).

Стягненням аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 500 грн. будуть зачеплені інтереси малолітніх дітей.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід залишити за державою.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст.79,201,202, 205 СК України, ст.ст.3, 4,11,60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за державою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії повного його тексту.

Суддя: ОСОБА_11