г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4049/15-ц
Номер провадження 2/213/47/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Соловйової Л.Я.,

за участю секретаря Ємельянцевої Т.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору № DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року відповідач отримала кредит у розмірі 3210,36 грн зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається із заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" (далі Умови). Відповідач взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 22.09.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 35923,51 грн, що складається з: 1290,88 грн заборгованість за кредитом; 10881,68 заборгованість по процентам за користування кредитом; 23750,95 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми позивач віднімає суму у розмірі 19533,49 грн, яка була стягнута рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30.01.2013 року. Різниця становить 16390,02 грн. Також відповідно до п. 5.3 Умов були нараховані штрафи: 500 грн (фіксована частина) та 819,50 грн (процентна складова). Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 17709,52 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не зявився, з позову вбачається, що просить розглянути справу без його участі. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Судом ухвалено про розгляд справи без участі представника позивача, відповідача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по даній справі, матеріали цивільної справи № 416/6026/2012, суд вважає встановленими такі обставини.

29.10.2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" (а. с. 21) та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір № DNH4KS50740946, який складається із заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умови), тарифів. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 3210,36 гривень строком на 42 місяця по 29.04.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в Умовах строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "21" по "28" число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 116,19 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Відповідно до п. 5.1 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Пунктом 5.3 Умов передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів в розмірі 500 грн та 5 % від суми заборгованості. Згідно з пунктом 5.5 Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Кредит надано для купівлі товарів та сплати комісії банку. Відповідач погодилася із запропонованими умовами договору, що підтвердила своїм підписом. (а. с. 9, 12-15). На надані кредитні кошти відповідачем було придбано товар на суму 2589 грн (а. с. 10, 11).

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 30.01.2013 року у справі № 416/6026/2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року у розмірі 19533,49 грн (а. с. 5-6). Встановлено, що позовна заява у вищезазначеній справі надійшла до суду 29.11.2012 року.

Встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення вищезазначене рішення скасовано та справу призначено до розгляду.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2016 року у задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року відмовлено за спливом позовної давності (а. с. 69-70).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNH4KS50740946 від 29 жовтня 2005 року у розмірі 13083 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 2046,96 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 6673,40 грн.; пені 3263,45 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 599,19 грн. Рішенням встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 12.10.2012 року становить 19 533,49 грн., яка складається з: 2 046,96 грн. - заборгованість за кредитом; 6 984,33 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 9095,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 906,36 грн. - штраф (процентна складова). Застосувавши строк позовної давності, суд апеляційної інстанції стягнув з відповідача заборгованість в межах строку позовної давності. Рішення набрало законної сили (а. с. 71-74).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22.09.2015 року становить 35923,51 грн, з яких:

-загальний залишок заборгованості за кредитом 1290,88 грн;

-загальний залишок заборгованості за процентами 10881,68 грн;

-загальна сума нарахованої пені 23750,95 грн.

Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду від 30.01.2013 року становить 16390,02 грн. Разом з нарахованими штрафами у сумі 500 грн (фіксована частина) та 819,50 грн (відсоток від суми заборгованості) та різницею між поточною та стягнутою заборгованістю загальна сума до стягнення становить 17709,52 грн (а. с. 7-8).

Встановлено, що позивачем не надано деталізований розрахунок заборгованості із зазначенням складових заборгованості, що утворилася після ухвалення рішення від 30.01.2013 року. Крім того, позивач не скористався своїм правом уточнити позовні вимоги та розрахунок заборгованості після скасування заочного рішення та розгляду справи № 416/6026/2012 судом першої та апеляційної інстанції. У судове засідання представник позивача не зявився, своїм правом надати усні та письмові пояснення з приводу виниклого спору не скористався. Справу розглянуто на підставі наявних доказів.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з умов та виконання договору споживчого кредиту, прав та обовязків сторін. При цьому судом перевірено строки звернення з позовом до суду, оскільки представником відповідача надана заява про застосування строку позовної давності.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 264 ЦК встановлює, що перебіг позовної давності переривається пред'явленням позову до однієї особи, якщо предметом позову є лише частина вимоги. З викладеного випливає можливість продовження строку позовної давності шляхом пред'явлення лише частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов'язання припускається можливість виокремлення такої частини.

У судовому засіданні встановлено, що предметом позову, предявленого 29.11.2012 року по попередній справі, є лише частина позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути заборгованість, яка утворилася станом на 12.10.2012 року. Після зазначеної дати заборгованість продовжувала збільшуватися, позивачем нараховувалися відсотки та неустойка (штраф, пеня).

Таким чином, суд вважає, що позовна давність переривалася предявленням позову та після переривання починається заново.

Позовна заява у справі, що розглядається, надійшла до суду 23.11.2015 року. Відповідно до умов договору, як встановлено у судовому засіданні сторони узгодили, що позовна давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки 5 років.

Тому, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності та відмови у позові з цих підстав, як того просить представник відповідача, оскільки строк позовної давності позивачем не пропущено.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1824 цс15, відповідно до якого якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Таким чином, у судовому засіданні встановлено порушення права позивача на своєчасно отримання грошових коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

При цьому суд враховує, що позивачем не наведено детального розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, враховуючи, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором №DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року, у тому числі тіло кредиту у розмірі 2046,96 грн, доказів на підтвердження того, що заборгованість за тілом кредиту вищезазначеним рішенням стягнута не у повному обсязі позивачем не надано, виписки про рух коштів на рахунку позивачем до матеріалів справи не долучено, а тому суд вважає, що заборгованість за тілом кредиту рішенням суду апеляційної інстанції стягнута з відповідача у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення нарахованих відсотків суд зазначає, що з матеріалів цивільної справи № 416/6026/2012, дослідженої у судовому засіданні, вбачається, що заборгованість, що утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором №DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року, станом на 12.10.2012 року складала 19 533,49 грн., яка складається з: 2 046,96 грн заборгованість за простроченим кредитом; 6 984,33 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 9095,84 грн заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 906,36 грн штраф (процентна складова).

Зазначені обставини також встановлені рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року та в силу положень ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

З огляду на те, що розмір відсотків, нарахованих станом на 12.10.2012 року, становить 6984,33 грн, а розмір відсотків, нарахованих станом на 22.09.2015 року, становить 10881,68 грн, суд вважає, що стягненню підлягає розмір відсотків, нарахованих з 13.10.2012 року по 22.09.2015 року, який становить 3897,35 грн (10881,68-6984,33).

Крім того, позивачем предявлено вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання.

У розрахунку заборгованості позивач зазначає, що загальна сума нарахованої пені станом на 22.09.2015 року становить 23750,95 грн. З матеріалів цивільної справи № 416/6026/2012 вбачається, що станом на 12.10.2012 року заборгованість з пені становить 9095,84 грн. Таким чином, за період з 13.10.2012 року по 22.09.2015 року розмір нарахованої пені становить 14655,11 грн (23750,95-9095,84).

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що нарахована сума пені значно перевищує розмір заборгованості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 3897,35 грн, що відповідає сумі заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 13.10.2012 року по 22.09.2015 року.

Щодо вимог про стягнення штрафів суд дійшов таких висновків.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Позивач просить стягнути з відповідача у звязку з порушенням кредитного зобовязання одночасно пеню та штраф.

Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування при порушенні строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного Суду України, а тому вони задоволенню не підлягають.

Таким чином, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7794,70 грн, з яких: нараховані відсотки 3897,35 грн; пеня 3897,35 грн.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1218 грн.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 256, 257, 258, 259, 260, 261, 264, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 197, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитно-заставним договором № DNH4KS50740946 від 29.10.2005 року у сумі 7794 (сім тисяч сімсот девяносто чотири) грн 70 коп., з яких:

-нараховані відсотки за період з 13.10.2012 року по 22.09.2015 року 3897 грн 35 коп.;

-пеня за період з 13.10.2012 року по 22.09.2015 року 3897 грн 35 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" витрати зі сплати судового збору у сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Л.Я. Соловйова