АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6136/17 Головуючий 1 інст. Шевченко С.В.
Справа № 644/3919/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що він з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2009 року по 06 червня 2016 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом з матірю.

Зазначив, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 53 від 01 лютого 2016 року встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: перша, третя субота місяця з 11-00 години до 13-00 години; друга, четверта неділя місяця з 16-00 години до 19-00 години; щосереди з 17-00 години до 19-00 години та попереджено матір дитини, що перешкоджаючи його зустрічам з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона порушує права дитини та батька.

Вказав, що відповідач не виконує рішення виконавчого комітету Харківської міської ради та з цього приводу він звертався до правоохоронних органів.

Просив зобовязати ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити йому такі способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: перша, третя субота місяця з 11-00 години до 13-00 години; друга, четверта неділя місяця з 16-00 години до 19-00 години; щосереди з 17-00 години до 19-00 години.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року, в якому ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2017 року виправлено описку, позов ОСОБА_2 задоволено, зобовязано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом побачень у першу та третю суботи місяця з 11-00 години до 13-00 години, у другу та четверту неділю місяця з 16-00 години до 19-00 години, щосереди з 17-00 години до 19-00 години; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 640,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що її не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; що в лютому 2017 року позивач створив нову сімю та повністю відсторонився від виховання дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає та загалом разів сім приходив до дитини; що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 53 від 01 лютого 2016 року є необґрунтованим, оскільки її на засідання не запрошували, її думка не була заслухана, не було зясовано ставлення позивача до дитини, стан здоровя дочки та особливості її психоемоційного розвитку; що 12 березня 2017 року, коли позивач навідався до її батьків, де знаходилася їхня донька, влаштував скандал, після чого дочку госпіталізовано до Харківської міської дитячої лікарні № 5, де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні 12 днів з приводу мінімальної мозкової дисфункції, синдром гіпервозбудимості, неврозоподібний енурез; що зазначений стан дитини виник після конфліктних ситуацій у звязку з відвідуванням батьком дитини; що судом першої інстанції не враховано висновок лікаря психолога, відповідно до якого не бажано змінювати умови проживання та виховання дитини, режим дня та емоційний фон, необхідно уникати стресових ситуацій; що кожну середу з 17-00 години до 18-00 години дочка відвідує циркову студію; що їхня дочка не згадує батька, не виявляє прихильність до нього та не бажає з ним зустрічатися.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до статті 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_4 РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтями 5, 7, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 цієї Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1,2 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до вимог частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до статті 11, частини 1 статті 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю.

Частиною 8 статті 7 СК України також визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст.157 СК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 30 травня 2009 року по 06 червня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає разом з матірю.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 53 від 01 лютого 2016 року встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: перша, третя субота місяця з 11-00 години до 13-00 години; друга, четверта неділя місяця з 16-00 години до 19-00 години; щосереди з 17-00 години до 19-00 години та попереджено матір дитини, що перешкоджаючи його зустрічам з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона порушує права дитини та батька.

Статтею 158 СК України встановлено, що рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків.

За правилами частини 1 статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник іншого порядку участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою дочкою не запронували, а наполягали на тому, щоб ОСОБА_2 взагалі не бачився з дитиною, посилаючись на неприязні відносини між ними.

Проте, матеріали справи містять докази наявності неприязних відносин між ОСОБА_2 та родиною ОСОБА_1, які дійсно негативно впливають на здоровя дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток,а не між батьком та дитиною.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та у її вихованні суд першої інстанції, виходячи з гуманності, справедливості та виключно в інтересах малолітньої дитини, встановив належний порядок спілкування, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та правильно зазначив, що вирішувати проблеми у відносинах з дітьми треба починати з усунення конфліктів і деструктивних форм поведінки і спілкування між самими батьками.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку ОСОБА_3, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії