Справа № 369/6731/17
Провадження № 2/369/3045/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

за участю секретаря Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів , -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20 березня 2010 року по 27 лютого 2014 року. В шлюбі в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 лютого 2014 року згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний.

Згідно рішення суду було визначено, що дитина проживатиме разом з матір'ю.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3

Так позивач зазначає, що відповідач чинить перешкоди в реалізації її законних прав та прав дитини щодо забезпечення дитини усім необхідним, у тому числі забезпечення морального, духовного розвитку та розвитку здібностей дитини. Так, відповідач не забажав у добровільному порядку виконувати судове рішення про стягнення аліментів, у зв'язку з чим, позивач була вимушена звертатись до органів Державної виконавчої служби для стягнення аліментів на утримання сина у примусовому порядку, що стверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.06.2016 р. Голосіївського РВ ДВС м. Києва, довідкою про не отримання аліментів від 31.12.2015 р. б/н, довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам від 31.12.2015 р. №978/3 та іншими документами виконавчого провадження.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 встановлено порядок участі батька у спілкуванні з дитиною. Дане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, а саме: встановлено, що зустрічі повинні відбуватись не в примусовому порядку. Проте, згідно Інформації про зустрічі одного з батьків від 24.03.2017 року та відповідно до листа від 29 березня 2017 року №100/09/10-387, батько ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив, що зустріч не відбудеться. Таким чином. відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача із проханнями погасити заборгованість зі сплати аліментів, що утворилась. Однак, станом на теперішній час вказана заборгованість не погашена.

Наголошує, що відповідач, після розірвання шлюбу, не виконує свій батьківський обов'язок, покладений на нього законодавством, чим порушує права свого неповнолітнього сина, а саме право на утримання від батьків та участь батька у вихованні дитини, забезпечення дитини усім необхідним, включаючи моральний і духовний розвиток дитини, розвиток її здібностей.

Так, позивач утримує сина, несе усі витрати, пов'язані із забезпеченням його нормального розвитку, життєдіяльності, лікування, оздоровлення, фізичного та духовного розвитку тощо.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2015 року по серпень 2016 року, затверджених начальником видділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва від 31.05.2017 року, сума заборгованості зі сплати аліментів складає 7185 (сім тисяч сто вісімдесят п'ять) гри. 84 коп.

Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у витратах на дитину щомісячно, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість з аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі - 7185 (сім тисяч сто вісімдесят п'ять) гри. 84 коп. Стягнути з ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну виплату аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі - 33 500 (тридцять три тисячі п'ятсот) гри. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_2 суму сплаченої позивачем вартості правової допомоги у сумі 8000 (вісім тисяч) грн.00 коп.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позов не визнали. Так відповідач пояснив суду, що з 01 січня 2017 року він щомісячно переказував на ім»я ОСОБА_1 за місцем її реєстрації поштовим переказом аліменти у розмірі по 500,00 грн. Всього за період з 01 січня 2017 року по 01 липня 2017 року відповідачем переказано аліментів на загальну суму 2 500,00 грн. Посилаючись на ту обставину, що ним сплачено аліментів набагато більше ніж він зобов»язаний сплачувати за рішенням суду відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичнихосіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин маєз дійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обохбатьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як встановлено в судовому засіданні, 20 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києва.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, 2010 року народження, разом з ОСОБА_1

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2014 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 04 липня 2014 року.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 369/9285/14-ц, який був поданий позивачкою для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області. У подальшому постановою відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області виконавче провадження закінчено, виконавчий лист направлений на виконання до відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві.

Так, позивачка посилається на те, що відповідачем добровільно присуджені аліменти не сплачувались, а тому у відповідача перед нею виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7185,84 грн., посилаючись на довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2015 року по серпень 2016 року, затверджених начальником виділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва від 31.05.2017 року

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач зазначив, що станом на 01 липня 2017 року в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, що в свою чергу виключає застосування правових наслідків та відповідальності за прострочення аліментів.

Проте в матеріалах справи наявна довідка-розрахунок заборгованості по аліментам видана державним виконавцем Верес В.В. від 24.11.2017 року де зазначено, що заборгованість станом на 24.11.2017 року становить 4435,49+5863,26 =10299,05 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд стягнути заборгованість по сплаті аліментів за період з квітня 2015 року по серпень 2016 року у розмірі 7185,84 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів з утримання дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. у розмірі 7185,84 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за період у розмірі 33 500,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із ч.1 ст.20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст. 129, ч. 3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм (ст. 360-7 ЦПК України)

Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки суперечить положенням ст.196 СК України та викладеній правовій позиції Верховного Суду України, а тому цій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Також слід врахувати те, що відповідач намагався добровільно сплатити кошти на виплату аліментів, але з липня 2017 року позивачка свідомо відмовлялась від їх отримання, про що не заперечувала позивачка у судовому засіданні, пояснивши, що про зміну реквізитів для оплати, відповідачу не повідомляла. Тому вирахувати розмір пені, що підлягає стягненню, суд не може.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 20, 180, 187, 194, 195, 196 Сімейного Кодексу України, п.22постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 10, 11, 60, 79, 81, 84, 88, 197, 209, 212, 213,214, 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість по сплаті аліментів з утримання дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. у розмірі 7185,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Усатов