22-ц/775/811/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Якішина О.М.
Категорія 27 Доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Мироненко І.П., Баркова В.М.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

10.08.2017 р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 82280,47 грн., посилаючись на наступне.

10.08.2006 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір кредиту б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг відповідач дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і відповідач дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Але в порушення умов кредитного договору, відповідач не погасила своєчасно заборгованість за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 82280,47 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 8548,51 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 66049,01 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3288,64 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 3894,31 грн. Банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором і судові витрати.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області 26 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 74598,52 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1450,56 грн., а всього 76048 грн. 08 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернулася відповідач ОСОБА_1, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, на неповне з'ясування обставин по справі, просить скасувати рішення від 26 жовтня 2017 року та ухвалити нове, яким у вимогах Банку відмовити.

В скарзі вказує на те, що суд всупереч закону прийняв до уваги розрахунок боргу по кредиту, виконаний Банком, як доказ, хоча розрахунок заборгованості сам по собі не є доказом існування боргу. Відповідач не погоджується із сумами, зазначеними в розрахунку, вважає їх надуманими.

Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною краткою не можуть підтверджувати факт існування боргу також. Ці документи відповідач не підписувала, в них немає конкретного посилання на її особу (позиція ВСУ в постанові №6-16цс 15 від 11.03.2015 року). Отже, Умови носять односторонній характер, є нікчемними, і не можуть бути прийняті до уваги в вирішенні спору з відповідачем. Крім того, немає жодного підтвердження того, що саме ці Умови та правила в такій редакції діяли на час укладання договору із відповідачем.

Відповідач як під час розгляду справи, так і в доводах апеляційної скарги визнає позовні вимоги частково, в розмірі заборгованості за тілом кредиту. В решті вважає вимоги банку необґрунтованими.

Також просить в скарзі при вирішенні спору вирішити питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, в чому їй відмовив суд першої інстанції, незважаючи на те, що відповідач надала усі підтвердження матеріального стану, що не дає можливості їй погасити борг негайно. Так, вказує, що вона є матірю одиначкою, онкохворою, в період дій кредитного договору поховала батьків; просила розстрочити виплату заборгованості на 1-3 роки.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як розяснено п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Зі справи вбачається, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї суми заборгованості по кредиту та відсоткам, а в частині відмови у вимогах про стягнення штрафу, пені та комісії рішення ніким не оскаржується, тому й не переглядається.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1А та її представника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника Банку ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню з наступних причин.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.08.2006 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір кредиту б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (договір приєднання). Своїм підписом в заяві відповідач засвідчила згоду на те, що її заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у заяві відповідач засвідчила, що ознайомлена та згодна з даними Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також засвідчила, що ознайомлені із тим, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку; зобовязалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно ознайомлюватись з їх змінами та Тарифами банку на сайті Приватбанку (а.с. 9).

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невідємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами та Правилами. Винагорода банку - сума зобовязань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.2).

Клієнт Банку зобовязаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п. 6.3).

Згідно з п. 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.6.6. Умов та правил наданні банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з п.4.9 банк зобовязаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Судом встановлено, що зобовязання за договором Банк виконав, відкрив на імя відповідача банківський рахунок та надав йому картку, зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок та користувалась ними, але свої зобовязання за договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 11-16).

В апеляційній скарзі відповідач піддає сумніву правильність розрахунку заборгованості, виконаного Банком, однак, в свою чергу не наводить жодних підстав для відхилення вказаного розрахунку і власного розрахунку не надає. Колегією суддів розрахунок заборгованості перевірений у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України, зясовано, що він відповідає обставинам, викладеним у позовній заяві в обґрунтування вимог банку, відповідачем не спростований.

Втім, внаслідок порушень умов договору станом на 30.06.2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 82280,47 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 8548,51 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 66049,01 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3288,64 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 3894,31 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач отримала кредитні кошти, вносила платежі в рахунок погашення заборгованості за договором, а отже, визнала цей договір і виконувала його.

Прийнявши до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8548,51 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 66049,01 грн.

У вимогах про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в сумі 3288,64 грн., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) 3894,31 грн. суд відмовив, і рішення в цій частині не оскаржується.

Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалив рішення, яке не ґрунтується на законі, оскільки відповідач не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною краткою є неспроможними. Відповідач в скарзі посилається на правову позицію, викладену в постанові ВСУ № 6-16цс15 від 11.03.2015 року. Між тим, правові позиції у вказаній постанові ВСУ від 11.03.2015 року стосуються спору про збільшення строку позовної давності за умовами договору, вона постановлена за іншими обставинами, і не може бути використана в даному контексті.

Крім того, доводи відповідача про те, що вона не ухвалила умови договору, тому немає підстав для стягнення з неї боргу по кредиту, спростовуються матеріалами справи, зокрема, випискою з рахунку клієнта. Така виписка, яка є відповідно до п.п.5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ №254 від 18.06.2006 року, інформацією і підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнтам, тобто, є належним доказом по справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції незаконно не застосовано наслідки спливу строку позовної давності до даних правовідносин, то колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Банк звернувся до суду з позовною заявою 10.08.2017 року. Останній платіж по кредиту відповідачем здійснено 31.12.2014 року (а.с.7). ОСОБА_1 в апеляційному суді не визнавала такі обставини, в заперечення вказувала, що вона не проводила операції 31.12.2014 року, а останнє погашення по кредиту проводила 01.08.2014 року (а.с.7). У підтвердження своїх заперечень надала колегії суддів довідку про те, що вона з 06.05.2015 року є клієнтом «Ощадбанку» і має зарплатний діючий картковий рахунок. Однак, такі доводи не виключають можливості використання кредитної картки КБ «Приватбанку». Так, зі справи вбачається, що після останнього платежу відповідач неодноразово знімала кошти користувалася кредитом. Це підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1, де вбачається, що й після 01.08.2014 року, коли вона нібито останній раз платила по кредиту, а саме 08.08.2014 року, 14.08.2014 року, 21.08.2014 року, 22.08.2014 року, 01.09.2014 року, 15.09.2014 року, 22.09.2014 року вона користувалася кредитним рахунком, знімала кошти, проводила платежі.

Таким чином, суд правильно вирішив, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності.

Неможливо погодитися й з твердженням апеляційної скарги про незаконність рішення щодо відмови у вирішенні питання про розстрочку виконання рішення.

Обговорюючи це питання, суд першої інстанції правильно послався на норми закону, обставини справи і дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для відстрочки виконання рішення про стягнення заборгованості. В апеляційній скарзі відповідач також не навела таких обґрунтувань, оскільки, крім довідки про розмір заробітної плати, виписки з амбулаторної карти не надала інших підтверджень матеріального стану, що утруднюють виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6