печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли Віталя Едуардовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

14.12.2017 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла В.Е. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 - боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні №503256116, з виконання зобов'язань, покладених виконавчим листом №757/27387/13-ц, виданим 12.09.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у розмірі 94 734 158 грн. 92 коп., та у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що добровільно боржник вимоги ВДВС та виконавчого листа не виконує, що свідчить, на думку державного виконавця, про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, без виклику чи повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судовому засіданні заявник подання підтримав, посилаючись на викладені в поданні обставини та доводи, просив подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, -до виконання зобов'язань.

Згідно з п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як встановлено судом, у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №503256116, з примусового виконання зобов'язань, покладених виконавчим листом №757/27387/13-ц, виданим 12.09.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у розмірі 94 734 158 грн. 92 коп., та у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 26.02.2016 відкрито виконавче провадження №503256116, з виконання вказаного вище виконавчого листа №757/27387/13-ц, виданого 12.09.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у розмірі 94 734 158 грн. 92 коп., та у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 04.03.2016.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 05.04.2016 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення в розмірі 94 734 158 грн. 92 коп.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.04.2016 №56705809 та від 15.11.2017 №103866068 за боржником ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно відповідей з Державної фіскальної служби України від 29.02.2017 та від 16.01.2017 та з Пенсійного фонду України від 26.02.2016, від 16.01.2017 та від 14.11.2017 джерела доходів у боржника ОСОБА_2 відсутні.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру обтяжень рухомого майна постановами державного виконавця накладено арешти на нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

07.02.2017 державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 направлено виклик про необхідність з'явитися 14.02.2017 до державного виконавця для надання пояснень щодо виконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з'явився.

07.02.2017 державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 направлено вимогу про надання інформації та документів про майновий стан боржника ОСОБА_2, однак вимога залишилась невиконаною.

15.02.2017 державним виконавцем складено акт про те, що бржник не з'являється на прийом до державного виконавця та не виконує вимоги державного виконавця, а також не розшуканий за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

06.09.2017 державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_2 повторно направлено вимогу про надання інформації та документів про майновий стан боржника ОСОБА_2, однак вимога залишилась невиконаною.

Згідно листа Державної прикордонної служби України від 28.08.2017 №0.64-27130/15-17, боржник ОСОБА_2 більше десяти разів виїзджає за межі України.

Станом на час розгляду подання вищевказане рішення Печерського районного суду м.Києва не виконано, у зв'язку з чим у державного виконавця виникла необхідність в обмеженні права виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Відповідно до спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 №25-32/463 та №25-5347, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, питання такого обмеження вирішується судом.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону №606-XIV, зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, зокрема у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем вжиті усі можливі заходи примусового виконання вказаного вище рішення Печерського районного суду м. Києва та виконавчого провадження №503256116, а також надані докази того, що боржник ухиляється від виконання вказаного рішення, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності, відтак подання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994, ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли Віталя Едуардовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1), у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених виконавчим листом №757/27387/13-ц, виданого 12.09.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у розмірі 94 734 158 грн. 92 коп., та у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко