АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5886/17 Справа № 199/2421/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 04 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Кредитно-заставний договір №DNI0A, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит на загальну суму 6872,02 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач передав в заставу автомобіль марки AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1, власником (або співвласником) якого є Позичальник ОСОБА_2. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки №DNI0A від 04 червня 2008 року, відповідно до умов якого він зобов'язувався солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором, що передбачено п.4. договору поруки. Позивач зазначає, що позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 28.01.2015 виникла заборгованість за кредитним договором №DNI0A000096696 від 04 червня 2008 року в розмірі 19453,52 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитним договором 2612,62 доларів США; 853,15 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 865,83 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14 180,55 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 15,76 доларів США - штраф (фіксована частина); 925,61 доларів США - штраф (процентна складова) (том 1 а. с. 2-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 6 944, 22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 110 135, 32 грн., яка складається: 2 612, 62 долари США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 41 436, 15 грн. - заборгованість за кредитом; 853, 15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 13 530, 96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 865, 83 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 13 732, 06 грн. - заборгованість за комісією; 2 612, 62 долари США що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 41 436, 15 грн. - заборгованість по пені.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (том 2 а.с. 26-27).

З даним рішенням не погодився ОСОБА_2 та через свого представника подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати в частині стягнення з нього заборгованості та відмовити у задоволенні цих позовних вимог (том 2 а.с.37-42).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт в своїй апеляційній скарзі фактично просить скасувати рішення в частині стягнення з нього заборгованості, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Судом 1 інстанції встановлено, що 04 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Кредитно-заставний договір №DNI0A,відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит на загальну суму 6872,02 доларів США. Предметом вказаного договору є Автомобіль марки AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1, власником (або співвласником) якого є Позичальник ОСОБА_2 (том 1 а.с.13-18).

В забезпечення зобов'язання 04 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №№DNI0A (том 1 а.с.19).

В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею станом на 28.01.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором №DNI0A від 04 червня 2008 року в розмірі 19453,52 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитним договором 2612,62 доларів США; 853,15 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 865,83 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14 180,55 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 15,76 доларів США - штраф (фіксована частина); 925,61 доларів США - штраф (процентна складова) (том 1 а.с. 5-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2010 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, було звернуто стягнення на предмет застави, згідно Кредитно-заставного договору №DNI0A від 04.06.2008, а саме на автомобіль марки AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2 (а.с.7-9)

Згідно довідки наданої позивачем, залишок заборгованості після реалізації автомобіля та зарахування 6267,98 доларів США в рахунок погашення заборгованості становить: 2 612, 62 долари США - заборгованість за кредитом; 853, 15 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 865, 83 дол. США - заборгованість за комісією; 11 529,58 долари США- заборгованість по пені (том 2 а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання у зв'язку із чим виникла заборгованість, за кредитним договором. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, який підлягає стягненню, суд врахувавши положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст.549 ЦК України, прийшов до висновку про стягнення заборгованості в розмірі 6 944,22 дол. США, при цьому зменшив розмір пені та відмовив у задоволенні штрафів.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону та змісті договорів.

Так, за вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов'язку новим, або у приєднані до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити

З матеріалів справи вбачається, що банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, а відповідач в порушення умов договору належним чином не виконував свої зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України, навіть після реалізації автомобіля на виконання рішення суду про звернення стягнення.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, а тому заборгованість дійсно підлягає стягненню на користь позивача в розмірі визначеному судом 1 інстанції, з урахуванням зменшення суми пені та відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафів, а саме в сумі 6 944, 22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 110 135, 32 грн., яка складається: 2 612, 62 долари США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 41 436, 15 грн. - заборгованість за кредитом; 853, 15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 13 530, 96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 865, 83 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 13 732, 06 грн. - заборгованість за комісією; 2 612, 62 долари США що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 41 436, 15 грн. - заборгованість по пені.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо зменшення нарахованої позивачем пені з 11 529,58 дол. США до 2612,62 дол. США, оскільки нарахована пеня значно перевищує збитки, які завдані ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню.

Також погоджується із висновком про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафів, оскільки за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Посилання ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, на те, що банком пропущено строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки кредитним договором визначено кінцевий термін повернення 03.06.2011 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 31.03.2015 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається із п. 13.11 кредитного договору, сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років, тобто відсутні підстави для застосування позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2, щодо того, що позивач не виконав умови кредитного договору, а саме: у відповідності до п. 12.3.2 кредитного договору, протягом 10 днів з моменту продажу предмета застави, банк зобов'язаний надати позичальнику письмовий звіт про результати продажу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дане порушення не звільняє боржника від виконання взятих на себе зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності заборгованості за кредитним договором у визначеній у розрахунку сумі є безпідставними, оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості, як і не надано доказів на спростування розрахунку, який надано позивачем, а тому колегія суддів вважає, що вони не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому з розрахунку вбачається, що з червня 2011 року проценти за договором не нараховувалися.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід в оскаржуваній частині залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2017 року в оскаржуваній частині - залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: