Справа № 344/4832/17
Провадження № 22-ц/779/1999/2017
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю: апелянта - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання незаконним п.30 рішення Івано-Франківської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку від 24.02.2015 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Островським Л.Є. 25 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 з позовом про визнання незаконним рішення про надання земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги були мотивовані тим, що рішенням Івано-Франківської міської ради №1692-52 від 24.02.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0060 га. Посилаючись на те, що дана земельна ділянка з 1995 року за рішенням міськради №337 від 19.10.1995 року була у спільному користуванні та слугувала проходом до його домоволодіння по АДРЕСА_1, а також на те, що він заперечував проти надання земельної ділянки ОСОБА_3, просив визнати незаконним п.30 рішення Івано-Франківської міської ради від 24.02.2015 року №1692-52 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0060 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку, а також стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає апелянт, судом першої інстанції не було враховано того, що спірна земельна ділянка площею 0,0048 га, яка в тому числі була виділена ОСОБА_3 спірним рішенням, входила до складу земельної ділянки площею 632,36 кв.м, яка була закріплена за його домоволодінням НОМЕР_2 та домоволодінням АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №337 від 19.10.1995 року і слугувала проходом між їх домоволодіннями. Також, на думку ОСОБА_2, суд першої інстанції не звернув до увагу на те, що після переходу у власність ОСОБА_3 домоволодіння №18, останній при реконструкції самовільно захопив та забудував частину земельної ділянки, яка була залишена в користування мешканців прилеглих домоволодінь. Позивач звертає увагу суду на наявність рішення апеляційного суду від 04.06.2013 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання останнього виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0058 га. Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_3 не дотримано п. 2.20 державних будівельних норм ДБН 79-92, якими встановлено відстань від межі суміжної земельної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди в 1 метр. Посилаючись на незаконність рішення суду, ОСОБА_2 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник Івано-Франківської міської ради в засідання апеляційного суду не з'явився з невідомих причин, хоч судове повідомлення було вручено завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримав. Додатково позивач пояснив, що реконструйований ОСОБА_3 будинок розташований на відстані одного метра від його будинку. Зазначив, що таке розташування будинків та спорудження ОСОБА_3 огорожі створює незручності йому у користуванні домоволодінням, зокрема, відбувається затікання дощових опадів на його подвір'я. Крім того, у нього немає проходу на вул. Островського.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 немає, оскільки заїзд до його домоволодіння можливий зі сторони вул. Чайковського, яка є паралельною до вулиці Островського, що підтверджується листами-відповідями Управляння Держкомзему у м. Івано-Франківську. ОСОБА_3 вказав, що при вирішенні питання передачі йому спірної ділянки прав позивача не було порушено. Вважаючи рішення в даній справі законним, просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що назване ним рішення міської ради було прийняте у відповідності із чинним законодавством та в межах повноважень. Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки з наявних в справі матеріалів вбачається, що спірна земельна ділянка не являється проходом/проїздом громадського користування, а відноситься до земель житлової та громадської забудови, і перебуває у комунальній власності Івано-Франківської міської ради. Отже, міська рада вправі була розпорядитись згаданою ділянкою.

Приймаючи з цього питання рішення, Івано-Франківською міською радою враховано відповідність наданої ОСОБА_3 технічної документації вимогам закону та наявність у ОСОБА_2 можливості повноцінного проходу і проїзду до належної йому земельної ділянки з вулиці Чайковського, яка є паралельною до вул. Островського.

Оскільки згаданим вище рішенням Івано-Франківської міської ради прав та законних інтересів ОСОБА_2 не було порушено, суд першої інстанції правильно вважав позов ОСОБА_2 необґрунтованим.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 268 (383), 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 25 жовтня 2017 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту - 26 грудня 2017 року.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

Р.Й. Матківський