Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/2588/16 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/4322/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

Суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство « Домінанта» про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя,

з апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство «Домінанта» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 1 жовтня 2014 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») та ОСОБА_3 було укладено міжнародний договір страхування строком дії з 17 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року на території Європи, за програмою страхування А, медичні та інші витрати (МВ). Під час поїздки за кордон у м. Відні (Австрія), 24 березня 2015 року із ним стався нещасний випадок, внаслідок якого отримані невідкладні медичні послуги - перевезення його службою швидкої допомоги та перевезення хворих м. Відень і доставка у Східний соціально-медичний центр м. Відень; госпіталізація у відділення екстреної хірургії та спортивної травматології та перебування на стаціонарному лікуванні у зазначеному лікувальному закладі з 24 березня 2015 року по 1 квітня 2015 року. Вартість медичних послуг склала: виїзд служби швидкої допомоги 24 березня 2015 року - 667 євро; лікування у медичному закладі, перебування у стаціонарі - 733 євро на день, включаючи усі витрати (733 євро х 9 днів = 6 597 євро). При госпіталізації у відділення екстреної хірургії та спортивної травматології Східного соціально-медичного центру м. Відень він 25 березня 2015 року вніс авансовий платіж за лікування у медичному закладі 800 євро. Відповідно до міжнародного договору страхування від 1 жовтня 2014 року розмір франшизи складає 150 євро.

Крім того, ним були понесені додаткові витрати у розмірі 35 293 грн 50 коп, а саме: вартість авіа-, залізничних квитків дружини позивача - 22 914 грн 53 коп.; проживання в готелі м. Відня (Австрія) дружини позивача - 9 057 грн; проживання в готелі м. Відень (Австрія) позивача (доплата за додаткове місце) - 45 євро, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23 березня 2016 року складало 1 316 грн 97 коп.; зміна дати вильоту ОСОБА_3 з 27 березня 2015 року на 4 квітня 2015 року - 2 005 грн. Також, ОСОБА_3 вже на території України, здійснювалися медичні обстеження: МРТ головного мозку 8 квітня 2015 року та 21 травня 2015 року, загальною вартістю 1 840 грн. ТДВ «СК «Домінанта» листом від 27 квітня 2015 року № 2394/1 відмовила йому у виплаті страхового відшкодування. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 7 114 євро, що за офіційним курсом Національного Банку України складає 208 155 грн 64 коп., та суму страхового відшкодування у розмірі 37 133 грн 50 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 вересня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 800 Євро, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23 березня 2016 року складає 23 412 грн 89 коп., додаткові витрати у сумі 37 133 грн 50 коп., судові витрати за проведення експертного інженерно-транспортного дослідження від 2 липня 2016 року у розмірі 1 691 грн 52 коп., а всього 62 237 грн 91 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 06 вересня 2017 року ухвала апеляційного суду від 13 вересня 2016 року скасована, справа передана на новий апеляційний розгляд

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, виходячи зі змісту скарги фактично просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється.

В засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3 не зявився. Повістка про його виклик у судове засідання повернулася до суду не врученою з відміткою поштового відділення «за закінченням строку зберігання». Представництво інтересів позивача у цій справі в усіх судових інстанціях здійснювала адвокат ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги (том1:а.с.28-29). Повістка про її виклик у судове засідання вручена їй 04.11.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки. У відповідності до ст.76 ч.4 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням судової повістки і цій особі.

Причини неявки у судове засідання позивач і її представник не повідомили. Колегія суддів на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України визнала причини неявки позивача і його представника в судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають перегляду справи по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відшкодуванню підлягають фактично понесені позивачем та документально підтверджені витрати в розмірі 800 євро та додаткові витрати у розмірі 35 293 грн 50 коп., що передбачено п.п. 1.2.2.2. договору страхування, а також витрати на медичне обстеження у розмірі 1 840 грн на території України. При цьому суд виходив із того, що нещасний випадок, який стався з позивачем, є страховим випадком.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду не можна.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 1 жовтня 2014 року між ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_3 було укладено міжнародний договір страхування, строком дії з 17 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року, на території Європи, за програмою - страхування А, медичні та інші витрати (МВ). Відповідно до вказаного договору страхування ТДВ «СТ «Домінанта» здійснює страховий захист відповідно до «Рішення Ради ЄС 2004/17/ЕО щодо медичного страхування подорожуючих осіб». Страхування здійснюється на підставі Ліцензії АГ № 569776 від 12 квітня 2011 року, АВ № 547005 від 26 жовтня 2010 року, Правил добровільного страхування медичних витрат та Правил добровільного страхування від нещасних випадків.

У період з 21 березня 2015 року по 27 березня 2015 рік ОСОБА_3 подорожував у м. Відні (Австрія) разом із родиною - дружиною ОСОБА_5, неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньою дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування у м. Відні (Австрія) 24 березня 2015 року, знаходячись у міському парку, ОСОБА_3 впав із «сігвея», втративши свідомість. Служба швидкої допомоги та перевезення хворих м. Відня доставила його до найближчого медичного закладу - Східного соціально-медичного центру м. Відня, де він був госпіталізований у відділення екстреної хірургії та спортивної травматології та знаходився на стаціонарному лікуванні з 24 березня 2015 року по 1 квітня 2015 року.

26 березня 2015 року дружина позивача ОСОБА_5 зателефонувала до ТДВ «СТ «Домінанта» та повідомила про настання страхового випадку.

При первинному проведенні комп'ютерної томографії ОСОБА_3 діагностовано тілесні ушкодження.

Відповідно до рахунку служби швидкої допомоги та перевезення хворих м. Відня, від 25 березня 2015 року транспортування/плата за медичні послуги від 24 березня 2015 року - транспортування/плата за медичні послуги для ОСОБА_3 складає 667 євро. Повторно рахунок від 14 грудня 2015 року за транспортування/плата за медичні послуги для ОСОБА_3 у розмірі 667 євро спрямований службою швидкої допомоги та перевезення хворих м. Відня на адресу позивача з вимогою здійснення оплати.

Відповідно до рахунку від 7 квітня 2015 року лікування ОСОБА_3 у медичному закладі - Східний соціально-медичний центр м. Відня, перебування у стаціонарі становить 733 євро на день, включаючи усі витрати (період з 24 березня 2015 року по 1 квітня 2015 року) 733 євро х 9 днів = 6 597 євро.

При госпіталізації у відділення екстреної хірургії та спортивної травматології Східного соціально-медичного центру м. Відня ОСОБА_3 вніс авансовий платіж за лікування у медичному закладі 25 березня 2015 року - 800 євро, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 23 березня 2016 року складає 23 412 грн 89 коп.

Крім цього, дружина позивача - ОСОБА_3 27 березня 2015 року вивезла двох неповнолітніх дітей з м. Відня (Австрія) до м. Запоріжжя (Україна) та 28 березня 2015 року повернулася до свого чоловіка до м. Відня (Австрія). Проживала в готелі м. Відня (Австрія) з 28 березня 2015 року по 4 квітня 2015 року і супроводжувала свого чоловіка до постійного місця проживання у м. Запоріжжя (Україна).

Таким чином, ОСОБА_3 були витрачені кошти у розмірі 35 293 грн 50 коп.

Крім цього, ОСОБА_3 вже на території України здійснювалися медичні обстеження - МРТ головного мозку 8 квітня 2015 року та 21 травня 2015 року, загальною вартістю 1 840 грн.

7 квітня 2015 року ОСОБА_3 письмово повідомив ТДВ «СТ «Домінанта» про настання страхового випадку, спрямувавши на її адресу заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку.

ТДВ «СТ «Домінанта» листом від 27 квітня 2015 року відмовила ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування. В обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування ТДВ «СТ «Домінанта» послалося на порушення позивачем умов п. 4.1.6. договору страхування «витрати на медичні послуги у зв'язку із раптовою хворобою та нещасним випадком, що сталися внаслідок вживання алкоголю...» та п.п. 4.7.6. п. 4.7. розділу 4 договору страхування «не є страховими випадками події що сталися в результаті керування мотоциклом з об'ємом циліндра більше 125 см. куб., квадрациклами, картами та іншими екстремальними (на розсуд страховика) транспортними засобами». І визначила, що на розсуд страховика - транспортний засіб «сігвей» віднесено до екстремальних транспортних засобів, а тому даний випадок не є страховим.

Згідно висновку експертного інженерно-транспортного дослідження від 2 липня 2016 року № 225-16, яке проведено за клопотанням сторони у справі Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, судовим експертом, завідувачем сектору автотехнічних та будівельно-технічних досліджень ОСОБА_8 визначено, що «сігвей» не є транспортним засобом, використання пристрою типу «сігвей» не потребує від людини дій на грані його можливостей та уяви, тобто він не є екстремальним.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Законом, зокрема ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно з п. 1.2. предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, та пов'язані з медичними витратами страхувальника (застрахованої особи), здійсненими ним у разі хвороби, нещасного випадку та інших непередбачуваних подій, до яких відносяться, згідно з програмами та умовами договору страхування:

1.2.1. Витрати на лікування: витрати, що виникли при наданні невідкладної

медичної допомоги застрахованій особі;

1.2.2. Додаткові витрати, а саме:

1.2.2.1. витрати на транспортування застрахованої особи до постійного місця

проживання у разі раптової хвороби або нещасного випадку, якщо транспортування

рекомендує лікар, що лікує;

витрати на подорож (в обидва кінці), на утримання і ночівлю однієї особи (не із медичного персоналу), що супроводжує застраховану особу, якщо Застрахована особа внаслідок раптової хвороби чи нещасного випадку не може самостійно повернутися для подальшого лікування до постійного місця проживання.

Проте суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не перевірив та не надав належної правової оцінки доводам відповідача про те, що ОСОБА_3, як вбачається з полісу № 099047, був застрахований за програмою А: невідкладні медичні послуги, за якою при захворюванні (раптовій хворобі) або нещасному випадку відшкодовуються витрати на отримані невідкладні медичні послуги: невідкладної стаціонарної допомоги в медичних закладах (оплата консультацій, діагностичних та лікувальних процедур, в т.ч. оперативних (екстрених, термінових) втручань, медикаментів, перев'язувальних матеріалів, засобів фіксації, перебування в палаті, харчування під час перебування в стаціонарі за нормативами, прийнятими у даному медичному закладі); невідкладної амбулаторної допомоги в медичному закладі або дипломованим лікарем (оплата консультацій, діагностичних та лікувальних процедур, медикаментів, перев'язувальних матеріалів, засобів фіксації); оплату ліків, призначених для невідкладного лікування або зняття гострого стану здоров'я, придбаних за рецептом лікаря та на підставі пред'явленого рецепту і підтвердження про оплату; медичних перевезень (у тому числі транспортування застрахованої особи машиною швидкої допомоги до найближчого лікаря або лікувального заклад).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому згідно з п.п. 4.7.6 п. 4.7 договору страхування передбачено, що не є страховим випадком події, що сталися в результаті керування екстремальним (на розсуд страховика) транспортним засобом.

Суд першої інстанції у порушення зазначеної умови договору, яка узгоджена сторонами згідно з принципами свободи договору (ст. ст. З, 627 ЦК України), не дав їй належної оцінки та Безпідставно дійшов висновку про те, що випадок, який стався з позивачем, є страховим випадком.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що на розсуд страховика сегвей є екстремальним транспортним засобом, оскільки розвиває швидкість до 50 км/год, не має гальм, в деяких країнах його експлуатація заборонена.

Крім того, на запит страховика клініка, в якій проходив лікування позивач, відмовилася надати додаткову інформацію та додакові документи для встановлення обставин події, в тому числі інформацію щодо наявності алкоголю в крові на момент госпіталізації та калькуляцію витрат.

Не була надана така інформація позивачем і суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що за умовами укладеного сторонами договору саме страховику належить право визначати, чи відноситься транспортний засіб до екстремального, а відтак чи є нещасний випадок страховим, позивачем не спростовані висновки страховика про те, що нещасний випадок стався внаслідок вживання алкоголю, передбачених законом підстав для часткового задоволення позову суд першої інстанції не мав.

За вказаних обставин, на думку судової колегії, страховик дійшов обґрунтованого висновку про те, що нещасний випадок, що стався з позивачем, не є страховим, і у відповідності з умовами договору правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанцій в оскаржуваній частині у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.307,309,313, 317 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про захист прав споживачів, стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: