Справа №587/971/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1752/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» про стягнення страхового відшкодування, пені, встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми,

в с т а н о в и л а:

18 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2016 року по вул. Білопільський шлях в м. Суми на належний йому припаркований автомобіль був здійснений наїзд водієм маршрутного таксі Рута ОСОБА_4, в результаті чого його автомобіль був пошкоджений. Водій маршрутного таксі визнав свою вину в ДТП і тому вони склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) без виклику працівників поліції. Після ДТП він звернувся з заявою до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», в якому застрахований автомобіль особи, винної в ДТП, однак протягом трьох місяців страхового відшкодування не отримав, пізніше йому в цьому було відмовлено. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 20120 грн. 90 коп., пеню в сумі 5542 грн. 90 коп., інфляційне відшкодування в сумі 3273 грн. 67 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 603 грн. 01 коп., всього 29540 грн. 48 коп., а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 20120 грн. 90 коп., пеню в сумі 5542 грн. 90 коп., інфляційне відшкодування в сумі 3273 грн. 67 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 603 грн. 01 коп., а всього 29540 грн. 48 коп.

Стягнуто з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь ОСОБА_3 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» 640 грн. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, необґрунтованість та незаконність рішення суду, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, а також стягнути з позивача на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивач скористався своїм правом на пільги щодо звільнення від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та його транспортний засіб не зазначений у чинному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому його автомобіль не відноситься до категорії забезпечених транспортних засобів, які мають право складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) та при настанні ДТП зобовязаний повідомляти органи Національної поліції України. Вказує, що оскільки відсутні належні докази настання цивільно-правової відповідальності страхувальника ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», то і правові підстави для сплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6274836 також відсутні.

Вважає, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано стягнув з нього пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

В судове засідання представник відповідача не прибув, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача проти скарги заперечив, пояснив, що транспортний засіб позивача до цього часу ще не відремонтовано через брак грошей, оскільки позивач є інвалідом війни і недостатньо спроможною людиною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2016 року в м. Суми по вул. Білопільський шлях, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачеві на праві власності автомобіля НОМЕР_1 та транспортного засобу Рута 25 СПГ, д.н. НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_5 (а.с. 10, 11, 15, 16).

ДТП сталася через необережність водія транспортного засобу Рута 25 СПГ, д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4, який відволікся від керування, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_1.

Водій транспортного засобу Рута 25 СПГ, д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 на час ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5, що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладеним 01.10.2012 року, зареєстрованим у Сумському районному центрі зайнятості 03.10.2012 року за № 4 (а.с. 16).

Враховуючи наявність у винуватця ДТП полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6274836 від 30.10.2015 року, виданого ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», відсутність травмованих людей, згоду обох водіїв щодо обставин скоєння ДТП, водії транспортних засобів оформили Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Після оформлення Європротоколу, першого робочого дня 18 квітня 2016 року, позивач звернувся до представництва ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» в м. Суми, де подав письмове повідомлення про ДТП та усі необхідні документи, включаючи заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 17-19).

На замовлення ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», оцінювач ОСОБА_6 22.04.2016 р. провів огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 та склав звіт № 95-16 від 17.05.2016 р. про вартість матеріального збитку завданого позивачу, як власнику транспортного засобу. Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, з врахуванням фізичного зносу, склала 20120,90 грн. (а.с. 20-22).

ТДВ «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» своїм рішенням від 31.10.2016 р. відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування в зв'язку з невиконанням потерпілим своїх обовязків, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Своє рішення відповідач мотивував тим, що транспортний засіб позивача Hyundai-ІХ35, д.н. НОМЕР_3 не застрахований і учасники пригоди не мали права самостійно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Рішення ТДВ «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» від 31.10.2016 р. про відмову у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_3 отримав через 211 днів з дня подачі заяви про страхове відшкодування 15 грудня 2016 року, що підтверджується штемпелем поштового відділення на конверті, в якому надійшла відповідь (а.с. 23, 24).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач направив ТДВ «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» заяву від 22.12.2016 р. про перегляд рішення, яка була ним отримана 27.12.2016 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 25-27), однак, відповідач цю заяву проігнорував, не надавши жодної відповіді.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» порушило право позивача на відшкодування шкоди, завданої забезпеченим у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» транспортним засобом, прострочило сплату страхового відшкодування, в звязку з чим підлягає стягненню страхове відшкодування, пеня, встановлений індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів, після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення, мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Пунктом 1.7 статті 1 цього Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Пункт 21.1 Закону визначає, що транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Разом з тим, пункт 13.1 Закону передбачає, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, ветераном війни в Афганістані (а.с. 12-14), тому звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Згідно з пунктом 2.3. рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7 рп/2014, у Законі України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов'язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Проаналізувавши положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7 рп/2014 суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що транспортний засіб позивача є забезпеченим транспортним засобом, гарантом відшкодування шкоди якого виступає Моторне (транспортне) страхове бюро України, тому позивач та водій маршрутного таксі Рута ОСОБА_4 мали право спільно скласти повідомлення про ДТП на підставі п. 33.2 ст. 33 Закону.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль позивача не відноситься до категорії забезпечених транспортних засобів, які мають право складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) та при настанні ДТП позивач був зобовязаний повідомляти органи Національної поліції України є безпідставними.

Випадки, коли шкода не відшкодовується, визначені статтею 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені статтею 37 цього Закону.

ТДВ «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» у своєму рішенні від 31.10.2016 р. посилається на п. 37.1.3. ст. 37 Закону, який передбачає підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування, а саме: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом. При цьому обов'язковим наслідком невиконання страхувальником або особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, своїх обов'язків є неможливість страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказане рішення ТДВ «Страхове Товариство «ДОМІНАНТА» суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, як особи, потерпілої в ДТП за участю забезпеченого у ТДВ «СТ «Домінанта» транспортного засобу Рута 25 СПГ, д.н. НОМЕР_2.

Зокрема, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що факт ДТП підтверджується телефонним повідомленням про подію до кол-центру ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» за номером НОМЕР_4. Причини та обставини ДТП підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було підписане обома водіями, що свідчить про погодження водіїв зі змістом Європротоколу, тобто із фактом дорожньо-транспортної пригоди, причинами та обставинами її настання та визначення винуватця виникнення ДТП.

Після отримання телефонного повідомлення про ДТП, ТДВ «Страхове Товариство «Домінанта» мало можливість направити на місце події свого представника або аварійного комісара для фіксації події, але цим правом не скористалось.

У встановлений законом строк - 18 квітня 2016 року позивач звернувся до представництва ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» в м. Суми, де подав письмове повідомлення про ДТП та усі необхідні документи, включаючи заяву про виплату страхового відшкодування.

Для встановлення розміру заподіяної шкоди, відповідач звернувся до оцінювача ОСОБА_6 , який 22.04.2016 р. провів огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 та склав звіт № 95-16 від 17.05.2016 р. про вартість матеріального збитку завданого позивачу, як власнику транспортного засобу. Відповідно до вказаного звіту, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, з врахуванням фізичного зносу, склала 20120,90 грн.

Таким чином, відмова ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням потерпілим своїх обов'язків є безпідставною, необґрунтованою та такою, що спростовується належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.36.2, 36.5 ст. 36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішення ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» від 31.10.2016 р. про відмову у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_3 отримав через 211 днів з дня подачі заяви про страхове відшкодування 15 грудня 2016 року, що підтверджується штемпелем поштового відділення на конверті, в якому надійшла відповідь.

Отже, відповідачем було порушено вимоги пункту 36.2 ст. 36 Закону та строки розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування.

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між ОСОБА_5 та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Отже, суд першої інстанції правильно встановивши обовязок відповідача здійснити страхову виплату, обґрунтовано стягнув суму страхового відшкодування, пеню і на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні нарахування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: