АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

25 липня 2017 року представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову 400 061,97 грн., які знаходяться: на розрахунковому рахунку відкритому в ПАТ «Мегабанк» (МФО 351629), на розрахункових рахунках відкритих в АТ «Ощадбанк» (МФО 322669), на інших розрахункових рахунках в інших банківських або фінансових установах, що будуть виявлені державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеценергомонтаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм статей 151, 212 та 213 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам та доказам, на які посилався представник позивача, обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову. Тоді як заява обгрунтована тим, що відповідач ТОВ "Спеценергомонтаж" не виплачує позивачу належну йому заробітну плату більше ніж 3 роки, до того ж підприємство надало до суду фіктивні докази про зупинення своєї господарської діяльності з 01.03.2015 та докази того, що воно до червня 2015 року виплачувало ОСОБА_6 заробітну плату. Також судом першої інстанції не враховано той факт, що керівник ТОВ "Спеценергомонтаж" ОСОБА_7 перебуває в розшуку, а місцезнаходження (юридичною адресою) ТОВ "Спеценергомонтаж" є м. Донецьк, що унеможливлює звернення стягнення на його майно. Крім того, ТОВ "Спеценергомонтаж" має поганий фінансовий стан та фігурує в кримінальному провадженні, що розслідується Генеральною прокуратурою України.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що із поданої заяви не вбачається, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України ( в редакції ЦПК України на час вчинення процесуальної дії) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_5 до відповідача ТОВ «Спеценергомонтаж" щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до стягнення заборгованості по заробітній платі Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом ТОВ «Спеценергомонтаж» від 24 травня 2016 року його було звільнено із займаної посади за власним бажанням. У день звільнення йому було виплачено 4 938,03 грн., тоді як за його підрахунками заборгованість із заробітної сплати становить 400 061,97 грн. Вказану заборгованість підприємство не визнає.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено письмові документи, які свідчать про те, що у лютому 2016 року ОСОБА_5 вже пред'являвся позовом до ТОВ «Спеценергомонтаж» з вимогами про розірвання трудового договору та стягнення невиплаченої заробітної плати, який на підставі поданої заяви позивача, з обґрунтуванням мирного врегулювання спору, залишений без розгляду ухвалою Печерського районного суду м. Києва.

Із поданого витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, а також заперечень на позовну заяву вбачається, що місцезнаходження юридичної особи ТОВ «Спеценергомонтаж» є м. Донецьк та відповідно до наказу від 20 лютого 2015 року підприємство зупинило виробничу діяльність до закінчення антитерористичної операції на території Донецької області.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, однак жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову 400 061,97 грн. позивачем не надано, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам та доказам, на які посилався представник позивача, обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову, а саме: не виплата позивачу належну йому заробітну плату більше ніж 3 роки, надання відповідачем фіктивних доказів про зупинення своєї господарської діяльності та сплату позивачеві до червня 2015 року заробітної плати, є помилковими. Оскільки дослідження зазначених позивачем доказів та їх юридична оцінка буде проводитись судом першої інстанції при розгляді справи по суті спору. Ухвала ж суду, якою вирішується питання про забезпечення позову, не повинна містити висновки по суті спору, що виник, і наперед визначати рішення у справі.

Порушення кримінального провадження стосовно керівника ТОВ "Спеценергомонтаж" не свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову зі сторони підприємства - ТОВ "Спеценергомонтаж".

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: