233 № 233/6016/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Мартишева Т. О. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення неустойки (пені) у зв*язку із несплатою аліментів, -

встановив:

04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просила видати у триденний строк судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів у сумі 10 041,89 грн.

04 грудня 2017 року справу передано судді відповідно до його визначення системою автоматизованого документообігу суду.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п.п. 4, 4-1 ч. 1 ст. 96 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо: 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов*язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 4-1) заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов*язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Заявниця ОСОБА_1 у заяві ставить питання не про стягнення аліментів, а про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів, тобто, заявниця звернулась до суду в порядку наказного провадження з вимогами, які не передбачені положеннями ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментівслід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення неустойки (пені) у зв*язку із несплатою аліментів- відмовити.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо хвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :