ухвала

іменем україни

17 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення одноразової грошової допомоги за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 10 250 грн одноразової грошової допомоги при звільненні на пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона працювала на підприємстві відповідача з 19 вересня 1977 року по 16 липня 2015 року та була звільнена за власним бажання у зв'язку із виходом на пенсію.

На порушення положень пункту 25 колективного договору, їй не було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 5 місячних окладів, передбачену працівникові при виході на пенсію, яка не входить в структуру заробітної плати (посадовий оклад за кожні п'ять років, відпрацьовані в дорожній галузі України, але не більше п'яти посадових окладів).

Позивач працювала у відповідача на різних посадах, однак перед звільненням - на посаді бухгалтера філії «Овруцький райавтодор» з посадовим окладом у розмірі 2 050 грн на місяць. Її трудовий стаж у дорожній галузі України становить 38 років, тому вважає, що відповідач зобов'язаний виплатити їй при виході на пенсію 10 250 грн одноразової грошової допомоги.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає не задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що 16 липня 2015 року позивач звільнилася у зв'язку із виходом на пенсію з посади бухгалтера філії «Овруцький райавтодор» дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», де працювала на різних посадах, починаючи з 19 вересня 1977 року.

Пунктом 25 Колективного договору підприємства передбачено, що перед виходом на пенсію по досягненню пенсійного віку працівникам, які своєю сумлінною працею зробили значний внесок у розвиток підприємства і заслужили повагу в колективі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі одного посадового окладу за кожні п'ять років, відпрацьовані в дорожній галузі України (але не більше п'яти посадових окладів). Одноразова допомога нараховується за пропозицією профспілкового комітету.

4 травня 2011 року до Колективного договору були внесені зміни, якими п. 25 доповнений реченням: «одноразова допомога надається за наявності фінансових можливостей та прибутку».

23 липня 2015 року на адресу директора дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» направлене спільне клопотання начальника філії підприємства та голови профспілкового комітету філії «Овруцький райавтодор» з проханням надати дозвіл на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Листом від 21 липня 2015 року № 197 підприємство ДП «Житомирський облавтодор» повідомило філію, що не заперечує проти виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 5-ти посадових окладів згідно умов Колективного договору, за умови наявності чистого прибутку та відсутності перевитрат по фонду оплати праці.

Також судом було встановлено, що згідно фінансових документів, які були досліджені як судом першої інстанції (а.с.37-38), так і апеляційним судом, за окремими показниками фінансово-господарської діяльності ДП Житомирський «Облавтодор» за перше півріччя 2015 року та за 9 місяців 2015 року, тобто на час звільнення ОСОБА_1, підприємство було збитковим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач звернулася до суду із порушенням строку, передбаченого ст. 233 КЗпП України, і не довела належними доказами поважність причин пропущення цього строку; крім того, ОСОБА_1 не зверталася із відповідною заявою про надання одноразової грошової допомоги до профспілкового комітету підприємства, вказане питання не розглядалося на засіданні профспілкової організації; до того ж філія «Овруцький райавтодор» ДП «Житомирський облавтодор» на час звільнення позивача не мала чистого прибутку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає тільки ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Рішення не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України)

Так, відповідачем надані фінансові документи, які підтверджують відсутність фінансових можливостей та прибутку підприємства.

Позивач доказів у спростування наданих відповідачем фінансових документів не надала і такі не були встановлені судом.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування положень ст. 25 Колективного договору в частині виплати одноразової допомоги при виході на пенсію залежить від фінансових можливостей підприємства та наявності прибутку, а відповідач в суді надав докази відсутності прибутку, тому позов задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону, а наданим доказам суд дав належну правову.

Доводи, викладені у касаційній скарзі про те, що апеляційним судом порушені норми процесуального права в частині дослідження доказів щодо фінансового стану підприємства, безпідставні, адже аналогічні докази були подані в суді першої інстанції і апеляційний суд, діючи у межах своїх процесуальних повноважень, дав їм оцінку.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують. Тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.М.Ситнік О.В.Ступак