Провадження № 2/229/1659/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про тлумачення заповіту, в якому вказав, що 25 січня 2004 року померла його тітка ОСОБА_2. За своє життя вона склала заповіт, відповідно до якого заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу. ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Але при оформленні права на спадщину нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, оскільки спадкове майно померлої складається з права на земельну частку (пай), а заповіла вона сертифікат на право на земельну частку (пай).

Позивач вважає, що на момент складення заповіту спадкодавець помилково зазначила, що заповідає належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) замість права на земельну ділянку (пай), що підтверджується цим сертифікатом. Складаючи заповіт, ОСОБА_2 мала на увазі саме право на земельну ділянку (пай), і саме його бажала заповісти ОСОБА_1

Позивач просить суд здійснити тлумачення пункту №1 заповіту ОСОБА_2, яка померла 25 січня 2004 року, і вважати його таким за змістом: заповідач ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), що належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0179650, виданого 28 червня 1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1891.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надійшла заява за підписом секретаря Новоселівської Першої сільської ради ОСОБА_3 про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0179650, виданого 28 червня 1996 року на підставі розпорядження Ясинуватської районної державної адміністрації №309 від 06 червня 1996 року, та зареєстрованого 27 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1891, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет», розміром 5,2 в умовних кадастрових гектарах (а.с.6).

18 вересня 2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, в якому вказала, що заповідає сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН №0179650, виданий 28 червня 1996 року , що знаходиться у колективній власності КСП «Рассвет», та свідоцтво про право власності на майновий пай серії XVІІІ №031269, видане 12 вересня 2003 року, ОСОБА_1 (а.с.7).

25 січня 2004 року ОСОБА_2 померла (а.с.8).

28 березня 2017 року державний нотаріус Шахтарської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 Свою відмову мотивувала тим, що спадкове майно померлої складається із права на земельну частку (пай), а заповіла вона ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай), що не є цінним папером та не підлягає оформленню як цінні папери, а лише підтверджую право померлої на земельну частку (пай) (а.с.9).

Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Відповідно ст. 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тобто, саме права та обовязки спадкодавця передаються у спадок його спадкоємцям.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Тобто, сертифікат є матеріальним носієм інформації, в даному випадку, письмовим закріпленням права ОСОБА_2 на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1236 ЦК України встановлює, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Тобто, цивільне законодавство вказує на те, що предметом заповіту є права, яка належать заповідачу, і які він бажає передати спадкоємцю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що складаючи заповіт, ОСОБА_2 висловила свою волю про передачу ОСОБА_1 саме свого права на земельну частку (пай), яке підтверджено сертифікатом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-213 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області про тлумачення заповіту задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, складаючи 18 вересня 2003 року в селі Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області заповіт, мала намір заповісти ОСОБА_1 належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рассвет», розміром 5,2 в умовних кадастрових гектарах, яке підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН №0179650, виданим 28 червня 1996 року на підставі розпорядження Ясинуватської районної державної адміністрації №309 від 06 червня 1996 року, та зареєстрованим 27 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1891.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна