Справа № 2-1268/11
Провадження № 6/500/164/17
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Борчану О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України

ВСТАНОВИВ:

На примусовому виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1268/11, виданого 03.03.2011року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Одеського обласного управління ВАТ«Державний ощадний банк України» боргу в сумі 788420грн.71коп.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 ЗУ „Про виконавче провадження , ч.1 ст.377 1 ЦПК України.

Так, відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частина 1 ст.377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №500/8404/13-ц за поданням державного виконавця Марінова А.А. про тимчасову заборону виїзду за кордон України 16 грудня 2013року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду було заборонено ОСОБА_1 виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобовязання по виконавчому листу № 2-1268/11. 25 липня 2014року за поданням державного виконавця Марінова А.А. про скасування ухвали про тимчасову заборону виїзду за кордон України ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду було скасовано заборону виїзду за кордон України ОСОБА_1, яка встановлена ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 16 грудня 2013року. Окрім цього державний виконавець звернувся до суду з поданням по виконанню виконавчого листа № 2-1268/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ«Державний ощадний банк України» боргу в сумі 788420грн.71коп., але 03.03.2011року Ізмаїльським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 2-1268/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 951975грн.20коп., тобто з матеріалів цивільної справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 частину боргу вже сплатив, тобто він знає про покладення на нього зобовязання за виконавчим листом № 2-1268/11, виданим Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 03.03.2011року та від сплати боргу умисне не ухиляється.

Факт наявності заборгованості не є безумовною підставою для застосування до ОСОБА_1 такого обмеження прав як тимчасову заборону виїзду за межі України.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки, наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.ст.18, 31, 52, 68 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», -

УХВАЛИВ:

У задоволені подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2