Справа № 495/723/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 жовтня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноосібно судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме просить суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 53520,57 грн. за кредитним договором № б/н від 16.05.2011 року, та витрати по сплаті судового збору у сумі 2400 грн.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без участі представника позивача, та зазначила, що у разі відсутності відповідача згодні розглядати справу у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив відмовити в задоволенні позовних вимог, через перебіг строків позовної давності та розглядати справу за його відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного договору б/н від 16.05.2011 року відповідач ОСОБА_2 16.05.2011 року отримав кредит у розмірі 4300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткови рахунок.

Згідно умов укладеного договору Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов умов договору погашення заборгованності здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичалиник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованності за Кредитом, яка складається із заборгованності за Кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно Умов.

До відношень, встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) -п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, також відповідач ОСОБА_2 надав на адресу суду заяву про відмову у задоволенні позову в зв'язку із спливом строку позовної давності.

Так, з матеріалів даної справи вбачається, що позивачем було подано до суду позов 06.02.2017 року, а кредитний договір між сторонами укладено 16.05.2011 року, останній день проплати кредиту відповідно до розрахунку заборгованості є 24.09.2013 року.

Вказані обставини свідчать про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» було відомо про наявність кредитної заборгованості у відповідача, однак, як вбачається з матеріалів справи, до 24.09.2016 року, позивачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем.

Також, у своїй позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначає.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 1046-1054 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2012 року № 15-рп/2011, Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 169, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Шевчук