Справа №718/2032/17
Провадження №2/718/777/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої виступає ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. від імені та в інтересах якої виступає діє ОСОБА_4, звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька та брата їй залишилось чимало обладнання, станків, різноманітного інструменту, яке знаходилось в АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 запропонував їй взяти обладнання, станки та інструменти під реалізацію з поверненням їй коштів. 11.01.2017 року відповідач повернув їй кошти в сумі 10000 гривень за токарний верстат по металу. 25.06.2017 року також повернув їй циркулярку з фуганком і ящиком, свердлильний станок та муфельну піч. Все інше майно (обладнання та інструменти) або вартість майна відповідач категорично відмовився повертати. Тому з цього приводу позивач зверталась до Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, але їй було запропоновано звернутися до суду. З підстав, передбачених ст.ст.1212, 1213 ЦК України, посилаючись на ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 387 ЦК України, просила зобов'язати відповідача витребувати на її користь станки, обладнання та інструменти, зазначені у доданому до позовної заяви Переліку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи також, що інструменти, станки та обладнання було передано відповідачу на збереження з метою продажу. При передачі майна будь-які підтверджуючі документи не складались.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позову тим, що він намагався повернути передане йому позивачкою на збереження майно, деяке майно є в наявності, проте у наданому позивачкою переліку деяке майно зазначено невірно, деякого взагалі не було. При передачі майна була домовленість лише на збереження і лише по списку - розписці, яка мітиться в матеріалах справи на аркуші 19-зворотньому. Він бажає повернути передане йому позивачкою майно, але вона відмовляється від отримання, тому відсутній будь-який спір між ними.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема - чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від від 23 листопада 2016 року при розгляді справи № 3-1058гс16.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02.11.2016 року у справі № 6-2161цс16.

Під незаконним володінням варто розуміти усяке фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (наприклад, володіння украденою річчю); або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору майнового найма); або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсної угоди).

Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п.5, 19. 23 постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Відповідно до статті 387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст.1213.ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Верховний Суд України у постанові від 24.09.2014 року при розгляді справи № 6-122цс14 зробив правовий висновок про те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивачки ОСОБА_7 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 брата позивачки ОСОБА_8 позивачці перейшло у спадок рухоме майно: обладнання, станки, інструменти, яке знаходилось за вказаною адресою.

Наведене визнано сторонами по справі, а тому, у відповідності до передбачених ч.1 ст.61 ЦПК України вимог, не потребує доказування.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наданого до позовної заяви Переліку у позивачки знаходилось наступне рухоме майно: 1) токарний верстат по дереву (1шт.), 2) токарний верстат по дереву із заточувальним пристроєм (1шт.), 3) електрорубанок ИЄ-5705 (И-24Б) - стіл (1шт.), 4) полірувальний верстат по металу (1шт.), 5) заточний верстат типу С-457 для пил (1шт.), 6) верстат заточний електричний ИЄ-9703 для пил (1шт.), 7) настольний свердлильний верстат по типу НС-12А (власного виготовлення) (1шт.), 8) лещата слюсарні великогабаритні (1шт.), 9) універсальний стіл-верстат УСВ-М (1шт.), 10) шліфувальний верстат по дереву (1шт.), 11) електрошліфувальна машина з гнучким валом С-475 Б (1шт.), 12) електросверлильна машина типу С-455 А (1шт.), 13) електродовбальник ИЄ-5606 (С-474 А) (1шт.), 14) електродовбальник ИЄ-5601 А (1шт.), 15) трифазний лічильник електроенергії (3шт.), 16) клуп трубний з набором плашок (1шт.), 17) набір: тюнер і 4 конвертори для супутникової антени (1шт.), 18) зварювальний апарат 380/220 2,5Вт (власного виготовлення) (1шт.), 19) глибинний вібратор для бетонування (1шт.), 20) двигун тракторний (кап.ремонтований) (9шт.), 21) двигун електричний серії МН-2 (підлягає капремонту) (5шт.), 22) набір інструментів слюсарних (окремо) і столярних (окремо) (12шт.), 23) набір сверл до 10мм (3шт.), 24) набір сверл до 8мм (3шт.), 25) заготовка залізна для токарного верстата по металу 45-50см (12шт.), 26) рубанок (дерев`яний ) (22шт.), 27) набір для нарізання різьби 2,5, 28) набір для нарізання різьби 4,5 (2шт.), 29) лещата слюсарні малогабаритні (4шт.), 30) лещата слюсарні для виготовлення ключів (3шт.), 31) молоток (2шт.), 32) полотно для розбірної ножовки по дереву (8шт.), 33) плоскогубці (4шт.), 34) набір напильників для заточування зубців у пилах (2шт.), 35) рулон наждачного паперу (грубе шліфування0 (1шт.), 36) полотно для ручного лобзика (1шт.), 37) вилка електрична ( 48шт.), 38) лом кольорового металу (мідь) (17кг), 39) «кругляк» залізний діаметром 20 та 30 (196кг), 40) лист залізний товщиною 10мм (98кг), 41) підшипники діаметром 60, 70 (19шт.), 42) головка вертикально-фрезерна до станка НГФ-110 Ш3 (1шт.).

Суд не розцінює даний документ як належний та допустимий доказ, оскільки не встановлено, ким і коли він складений.

Надані позивачкою копії інструкції по експлуатації та технічні паспорти до певного обладнання не підтверджують факту перебування зазначеного рухомого майна у фактичному її володінні.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено належними і допустимими доказами, яке саме, конкретно визначене рухоме майно, фактично знаходилось у володінні позивачки.

Сторонами не оспорюються, що згідно копії розписки від 11.01.2017 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 верстат токарний та отримала 10000 гривень та відповідно до змісту копії розписки від 25.06.2017 року, ОСОБА_2 повернуто циркулярку з фуганком і ящиком, свердлильний станок, муфельну піч, а також, що згідно копії переліку майна від 11.01.2017 року ОСОБА_2 було забрано наступне майно: токарний по дереву (2), свердлильний (1), фуганок (1), полірувальний (1), мотор електр. (9), корпуса (4+1), мотоблок + причеп (1), циркулярка 91), розбірна сверлилка (1), тиски (1), столик до циркулярки (1), ящики з інструментом (16шт.), вібратор з шлагом (1), настільний шліфув. (1).

Згідно Висновку від 21.06.2017 року по матеріалах перевірки ЄО-2627 ОСОБА_1 20.06.2017 року звернулась до Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області з приводу того, що ОСОБА_2 не повертає їй кошти за інструменти та обладнання (станки), які вона дала останньому 10.12.2016 року.

Як вбачається з Висновку від 03.07.2017 року по матеріалах перевірки ЄО-2797, ОСОБА_1 29.06.2017 року звернулась до Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області із нею вчинив суперечку ОСОБА_2, який приїхав до неї 29.06.2017 року біля 11:00год. для повернення електрообладнання, але вона відмовилась його отримати.

Відповідно до змісту Акту від 29.06.2017 року ОСОБА_2 мав намір передати ОСОБА_1 майно, яке вона передала йому на зберігання під час своєї відсутності. Для цього ОСОБА_2 власним автомобілем привіз майно (деталі до верстатів та інструменти) до господарства ОСОБА_1, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Проте, ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 показала, що, вона, як секретар селищної ради, була присутня при складанні 29.06.2017 року Акту щодо відмови ОСОБА_1 від отримання обладнання та інструментів, які привіз, щоби повернути, ОСОБА_2

Як показала свідок ОСОБА_6, вона, як селищний голова, була присутня при складанні 29.06.2017 року Акту щодо відмови ОСОБА_1 від отримання обладнання та інструментів, які привіз, щоби повернути, ОСОБА_2

З огляду на викладене, оскільки судом не встановлено обсягу майна, що належить позивачу, що таке майно вибуло з володіння позивача поза її волею, та що відповідач незаконно утримує майно та не бажає його повертати, підстав для задоволення позову не вбачається.

На підставі ст.ст. 16, 317, 319, 321, 387, 1212, 1213 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 30, 31, 60, 61, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: