Справа № 465/1938/16 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/5455/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача Римара А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою від повільністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Угоду №339993 від 07 квітня 2011 року укладену між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» визнано недійсною.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» на користь ОСОБА_2 сплачені за №339993 від 07 квітня 2011 року кошти в сумі 191 092,44 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» з врахуванням ухвали про виправлення описки від 25.10.2016 року на користь держави України судові витрати у вигляді судового в розмірі 2462грн.12 коп.

Рішення суду оскаржив представник ТзОВ «Авто Просто» Сметанюк І.М. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що умови надання позивачу послуг на підставі Угоди та інформація про ці послуги чітко і детально викладені в Угоді та Додаткках до неї . Тому відповідач вважає, що надав позивачу повну та детальну іноформацію про послуги та порядок їх надання. Вказаним спростовуються твердження суду першої інстанції про те, що позивача було введено в оману та посилання на ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Звертає увагу, що позивач з часу підписання угоди мав право протягом семи днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами та прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі , при чому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Неподання заяви про розірвання Угоди за п.13.8 Додатку №2 до Угоди та підпис позивача на Угоді та додатках до неї є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Угоди і Додатків до неї і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. Звертає особливу увагу на той факт, що позивач автомобіль не отриимав з власної вини, оскільки протягом 35 днів не надав усіх необхідних документів для отримання автомобіля та у відповідності до положень п.8.8 ст.8 Додатку №2 до Угоди, право на отримання автомобіля було анульовано та усунено від участі в 3 наступних асигнаційних актах, тобто про позбавлення можливості отримати автомобіль взагалі не йдеться в будь-якому випадку. Стверджує, що суд безпідставно не застосував в даному випадку наслідки спливу строку позовної давності, оскільки угода підписана в квітні 2011 року, а з позовом позивач звернувся лише в квітні 2016 року. Стверджує, що висновок суду про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за Угодою Сторін є функіцонуванням «пірамідальної схеми» суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» -безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок іншого , оскільки за схемою придбання товарів у групах можуть придбати товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами -учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них за умови виконання своїх зобов'язань. Просить рішеня суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника ТзОВ «Авто Просто» Римара А.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Товариства з обмеженою відпвідальністю «Авто Просто» про визнання недійсним правочину та стягнення грошових коштів.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.04.2011 року між ним та ТзОВ «Авто Просто» було укладено Угоду №339993 предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об»єднання грошових коштів учасників через систему Авто Так. Угода укладається шляхом підписання сторонами Угоди та Додатків №1, №2, №4 №5, які є невід»ємною частиною Угоди. Додаток №3 був підписаний пізніше.

29.04.2015 року був укладений Додаток №3 до Угоди №339993 від 07.07.2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» в особі Дяківа Т.І., що діяв на підставі довіреності 1658 від 02.12.2014 року. Відповідно до даного Додатку загальна сума грошових зобов»язань позивача сановить 595 109, 96 грн. На день підписання цього Додатку позивач ОСОБА_2 сплатив 180 665,76 грн. Сума заборгованості учасника станом на день підписання додатку становить 414 444, 20 грн..

15 травня 2015 року позивачу було надіслано від ТОВ «Авто Просто» листа про те, що він усувається від участі у трьох асигнаційних актах, тобто втрачає можливість отримати бажане авто. Позивач вважає, шо вказана угода була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, що він отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваної угоди. Просив визнати Угоду недійсною з моменту укладення угоду №339993 від 07 квітня 2011 року, укладені між ОСОБА_2 та ТзОВ «Авто Просто»; стягнути з ТзОВ «Авто Просто» на його користь грошові кошти в розмірі 191 092,44 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 07 квітня 2011 року між ОСОБА_2 та ТоЗВ «Авто Просто» укладено угоду №3399993 із додатками №1.2,3,4,5 предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так» спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно додатку №1 до угоди позивач отримав право на придбання автомобіля марки І-VAN модель А 07АІ за ціною 289 630,00 грн.

На виконання вимог укладеної між сторонами угоди, позивачем було сплачено на рахунок відповідача 10 426,68 грн. вступного внеску та 180 665,76 грн. щомісячних платежів за період з 15 травня 2011 року по 25 березня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції з посиланням на ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначив, що відповідачем ТОВ «Авто Просто» здійснено формування та експлуатацію пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти, виключно за рахунок залучення інших споживачів, що прямо заборонено ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, правочини здійснені з використанням такої схеми, є недійсними відповідно до ч.6 статті 19 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

02.06.2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон №3462-ІУ від 02.06.2011 року, яким до ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч.1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 наступного змісту: фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, послуги, що надаються ТОВ «Авто Просто» набрали законної сили та відображені в ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

12.11.2012 року набуло чинності розпорядження №1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

15.01.2013 року після набрання чинності Розпорядженням №1676 від 09.10.2012 року ТОВ «Авто Просто» отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Таким чином, угоди, які укладаються з клієнтами системи «Авто Так», повністю відповідають діючому законодавству України, а тому при вирішенні спорів між сторонами повинні застосовуватися положення Угоди №339993 та Додатків до неї, чого судом першої інстанції не було враховано.

Посилання позивача на ту обставину, що йому не було відомо всі умови Угоди, спростовується підписанням позивачем ОСОБА_2 самої угоди, яка містить інформацію про ці послуги детально та зрозуміло в самій Угоді та Додатках до неї.

Угода між позивачем та «Авто Просто» укладена відповідно до норм і положень цивільного законодавства. Пунктом 3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) зазначено, що однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. У ст. 627 ЦК прописано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Сторони Угоди в п.13.8 ст. 13 Додатку №2 до Угоди № 339993 від 07.04.2011 року зазначили «якщо учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі «Авто Так» протягом 7 (семи) календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок «Авто Просто». Протягом семи днів учасник зобов»язаний письмово повідомити про розірвання угоди шляхом подання заяви в центральний офіс «Авто Просто».

Згідно ст.10 Угоди підписання угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін на всі умови Угоди та розуміння їх.

Підписавши Угоду, позивач ОСОБА_2 мав можливість на протязі семи календарних днів від дати підписання Угоди детально її вивчити та у випадку незгоди з умовами, подати заяву про розірвання, чого зроблено не було.

Посилання позивача у своїх поясненнях на заперечення доводів апеляційної скарги що угода не містить основних технічно-якісних характеристик автомобіля, не зазначено підприємство з яким укладено договір на постачання автомобіля, виробник та/або імпортер чи дистриб»ютор спростовується самим змістом п.1 Угоди, яка укладена між сторонами та предметом якої є надання учаснику послуг системи Авто Так спрямованих на придбання автомобіля. Всі інші роз»яснення та умови містяться в додатках до Угоди.

Відповідно до ст.7 Угоди встановлено, що предметом Угоди підписаної сторонами є надання послуг системи «Авто Так» та встановлено строк її дії - до моменту виконання обома сторонами всіх зобов»язань передбачених Угодою, що відповідає вимогам ст.ст. 631, 905 ЦК.

Щодо інших сумнівів позивача у справедливості угоди та реальних наслідках передбачених угодою спростовується умовами угоди, які передбачають строки дії угоди, строки надання права на отримання автомобіля, порядку його надання та гарантії, відповідальність ТОВ «Авто Просто» у разі порушення зобов»зання та інших сумнівів.

Верховний Суд України у постанові №6-40цс/13 від 11.09.2013 року висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін; по - третє, умови завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові та висновки Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК є обов»язковими для всіх судів.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Із матеріалів справи вбачається, що Угода № 339993 та Додатки до неї було укладено сторонами 07.04.2011 року.

Позивач звернувся в суд 05.04.2016 року після того як 15 травня 2015 року отримав листа від «Авто Так», що він усувається від участі у трьох асигнаційних актах, тобто втрачає можливість отримати автомобіль на який розраховував. Вважає, що з цього часу його право порушене. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність тривалістю у три роки встановлена ст. 257 ЦК України. Так як позивач підписав Угоду № 339993 07.04.2011 року, про порушене право дізнався з листа ТзОВ «Авто Просто» від 15.05.2014 року,то саме з цього часу почався перебіг строку звернення до суду за захистом порушеного права. А відтак строк позовної давності не порушений.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, колегія суддів на підставі ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 .2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 серпня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову до ТзОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Авто Просто» 964,37 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф. Павлишин

Т.І.Приколота