АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6453/17 Справа № 175/923/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Дніпро

28 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного Підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у березні 2017 року звернулася до суду з позовом до ДП «Придніпровська залізниця», в якому просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у державному земельному кадастрі /а.с.3-8/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року у задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.223-228/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про його зміну та ухвалення по справі рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі /а.с.232-241/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно ст. 68 Земельного кодексу України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Для забезпечення у межах смуги відведення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній і електропостачання та звязку, інших пристроїв та об'єктів залізничного транспорту загального користування, а також у місцях, де є небезпека зсувів, обвалів, розмивів, селей, снігозанесень та інших небезпечних впливів, встановлюються охоронні зони.

За нормами ст. 11 Закону України «Про транспорт» від 10.11.1994 року №32/94-ВР землями транспорту визнаються землі. надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, та виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації. Розміщення споруд та інших об'єктів транспорту на землях, наданих в користування підприємствам транспорту, здійснюється за погодженням з місцевими органами влади і самоврядування з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за №376 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», яким встановлено, що план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах, земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки.

Згідно з п. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент зникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких грав.

Ст. ст. 1, 4 ОСОБА_3 «Про землі, надані транспорту», затвердженого ОСОБА_4 Центрального виконавчого комітету СРСР № 58 і ОСОБА_4 народних комісарів СРСР № 50 від 07.02.1933 року, передбачалося, що землями, наданими транспорту (в т. ч. -і залізничному), визнавались землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. ОСОБА_3 діяло до набрання чинності ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 08.01.1981 року № 24 «Про затвердження ОСОБА_3 про землі надані транспорту».

Нормами чинних на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1962 році нормативно-правових актів, а саме ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених ОСОБА_4 ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходяться фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у гральному порядку. Разом з тим, вимоги щодо виготовлення та отримання повного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями зального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п. п. 54, 55 «Общих начал землепользования и «устройства» (ОСОБА_4 ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України бюджетні установи можуть набувати земельні ділянки в постійне користування. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння та користування земельною ділянкою, яка перебуває в державній або комунальній власності без установлення строку, передбачене ч.1 ст.92 ЗК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у користуванні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Судом встановлено, що позивач звернулася до Управління держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області з заявою щодо присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, розташованій за адресою с/т «Восход», діл.35, Дніпропетровський район Дніпропетровська область.

Під час перевірки документів органом, що здійснює ведення Держаного земельного кадастру, виявлено помилку, допущену у його відомостях внаслідок допущеної помилки у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, цільове призначення землі залізничного транспорту, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою, розробленою підприємством в 2005 році на замовлення ДП «Придніпровська залізниця», а саме невідповідність координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :096:0001 фактичному землекористуванню на адресу ДП «Придніпровська залізниця». Про зазначені обставини негайно було повідомлено землекористувача ДП «Придніпровська залізниця», зазначивши про необхідність здійснення коригування координат /а.с.26-29/.

Земельна ділянка з кадастровим номером :096:0001 перебуває у користуванні ДП «Придніпровська залізниця».

Відомості про земельну ділянку, з кадастровим номером :096:0001 було внесено до Державного земельного кадастру на підставі Технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області розробленої у 2005 році.

В 2003 році Дніпропетровським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту України «Дніпрозалізничпроект» виготовлено геодезичну зйомку та технічний звіт з геодезичних робіт.

План встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування М 1:10000 інвентаризації земельних ділянок смуги відводу Придніпровської залізниці 186км+930м-188км+523м, акт інвентаризації земельної ділянки у межах Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було узгоджено з Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області, а також головою Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Отже, у відповідності з ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_4 України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, та згідно технічного завдання від 26 серпня 2003 року: виданого Дніпропетровським обласним головним управлінням земельних ресурсів була розроблена технічна документація по інвентаризації земель смуги речення ДП «Придніпровська залізниця» та виготовлено Державний акт на право постійного користування землею.

На підставі зазначеного Технічного звіту з геодезичних робіт по встановленню меж смуги відводу Придніпровської залізниці у Дніпровському районі Дніпропетровської області від 2003 року та розпорядження голови районної державної адміністрації за №984-р від 28 грудня 2004 Державному підприємству «Придніпровська залізниця» було видано Державний акт від 09 грудня 2005 року серія ЯЯ № 059209 на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:039:0001, :01:096:0001. Тобто,землекористування Державним підприємством «Придніпровська залізниця» здійснювалось на законних підставах, згідно відповідних дозволів та погоджень компетентних державних органів, комісій.

Актом інвентаризації земельної ділянки із встановленням та узгодженням інших меж землекористування в натурі від 25 грудня 2003 року суміжними користувачами ніяких претензій при встановленні меж землекористування не заявлено.

Розпорядженням голови районної ради рішення щодо передачі земельної ділянки у постійне користування ДП «Придніпровська залізниця» та надання Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою були прийняті в рамках діючого на момент виникнення правовідносин законодавства, а сам Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №052099 від 09 грудня 2005 року виданий Державному підприємству «Придніпровська залізниця», до якого зокрема ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером :01:096:0001, не скасовані та станом на теперішній час є чинними.

Таким чином встановивши зазначені обставини та враховуючи наведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено порушення свого права, захист якого полягає в скасуванні державної реєстрації земельної ділянки, належної відповідачу, з наступних підстав.

Протягом всього часу ДП «Придніпровська залізниця» здійснювала оплату податку на землю, догляд та облаштування зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером :01:096:0001.

З наданого позивачем кадастрового плану земельної ділянки та державного акту на земельну ділянку вбачається, що в описі меж відсутнє ДП «Придніпровська залізниця», що тим самим прямо вказує на те, що ОСОБА_2 не було узгоджено межі суміжного користування з ДП «Придніпровська залізниця».

Також з листа ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 25 квітня 2016 року вбачається, що при перевірці наданих ОСОБА_2 документів виявлено грубі помилки, а саме: невідповідність площі земельної ділянки розмірам та грубе виправлення площі земельної ділянки.

З наданих позивачем листів та відповідей держаних органів, які здійснюють ведення Державного земельного кадастру вбачається, що ОСОБА_2 було розяснено в разі незгоди користувача земельної ділянки здійснити певні дії, питання щодо виправлення технічної помилки та внесення змін до земельного кадастру вирішується в судовому порядку. Тоді як з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з вимогами про скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі.

Крім того, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:096:0001 перебуває у законному користуванні Придніпровської залізниці та відведена для потреб залізничного транспорту, до складу якого входить не лише спірна земельна ділянка, а й інші землі Придніпровської залізниці. Отже, скасування державної реєстрацію вказаної земельної ділянки охоплює не лише спірну частину земельної ділянки, а й інші землі Придніпровської залізниці.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_5