Провадження № 2/761/7651/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» (надалі по тексту Відповідач), в якому просив стягнути з останнього на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі - 128 382,20 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою в сумі - 20 962,88 грн., а також моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/6602/16-ц від 07.06.2017 року задоволено вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» заборгованість по заробітній платі та індексацію за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року у сумі 130 384,04 грн. Позивач зазначив, що з метою добровільного виконання рішення суду надав боржнику копію виконавчого листа по справі №761/6602/16-ц. В свою чергу, Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» був складений та підписаний сторонами Графік погашення заборгованості від 27.07.2016р. Крім цього, 03.08.2016р. Відповідчем був виданий наказ №14-К «Про виконання рішення суду по справі «761/6602/16-ц за позовом ОСОБА_1.». Однак станом на 01.10.2017р. Підприємство рішення суду не виконало. За таких обставин Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.02.2016р. по 31.10.2017р. у розмірі - 128 382,20 грн. та компенсацію втрати частини його доходу у зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати за період з 01.03.2016р. по 31.08.2017р. у розмірі 20 962,88 грн. Крім того, Позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій Відповідача, що порушили його трудові права йому було спричинено душевні страждання, оскільки заробітна плата єдине джерело доходів.

В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засідання заперечував проти задоволення позову, звертав увагу суду, що рішенням від 07.06.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та зобов'язано Консорціум виплати останньому заборгованість по заробітній платі з врахуванням індексу інфляції за період 01.09.2014 по 01.02.2016 року в сумі 130 384 грн. Згідно даного рішення суду між сторонами було розроблено графік погашення заборгованості від 27.07.2017 року та на даний час виплачено Позивачу кошти в сумі 99 336 грн. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім цього, вимоги ОСОБА_1 в частині моральної шкоди вважає не обґрунтованими та надуманими зі сторони Позивача.

Суд, вислухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно наказу Міністра оборони України від 12 серпня 2014 року №526 ОСОБА_1 був призначений на посаду голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», що підтверджується Довідкою №39 від 09.02.2016р. (а.с. 12).

Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року по справі №761/6602/16-ц з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 130 384,04 грн., яка складається з: нарахованої, але не виплаченої зарплати за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року у сумі 109 124,87 грн., компенсації з урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року від суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 20 707,97 грн., а також судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення від 07 червня 2016р. набрало законної сили 12 липня 2016р. та 14 липня 2016р. був виданий виконавчий лист №761/6602/16-ц (а.с. 8).

Таким чином, заборгованість з виплати належних Позивачу коштів встановлена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання вказаного судового рішення, 27 липня 2016 року між сторонами був укладений Графік погашення заборгованості Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» перед ОСОБА_1, за умовами якого Відповідач зобов'язувався до 20.08.2017 року сплатити борг у сумі 130 384,04 грн. на рахунок Позивача по відповідним банківським реквізитам в ПАТ «Діамантбанк» (а.с. 9).

Наказом голови комісії з ліквідації Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» №14-К від 03 серпня 2016 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 по справі №761/6602/16-ц суму в розмірі 104 959,15 грн. згідно графіку погашення. (а.с. 10).

Звертаючись до суду з цим позовом Позивач зазначив, що станом на 01.10.2017р. Відповідач не здійснив в повному обсязі виплату належних йому коштів на підставі рішення суду від 07.06.2016р.

Як вбачається з наданих Відповідачем розрахунків, то з 31.08.2016р. Позивачу поетапно проводилась виплата коштів в сумі 99 335,13 грн. із 130 000,00 грн.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №6-76цс14 від 02.07.2014 року, №6-837цс15 від 23.12.2015 року, визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Відповідно до Довідки №б/н від 08.02.2016 року, яка підписана ТВО голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» Торгаченко О.О. та Головним бухгалтером ДГО Консорціум «Військово-будівельна індустрія» Титенко В.О., а також скріплена печаткою Відповідача, середньомісячна заробітна плата (посадовий оклад) голови ліквідаційної комісії ДГО Консорціум «Військово-будівельна індустрія» за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року складає 7980,00 грн., а з урахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів - 6419,11 грн., що відповідно за 17 місяців з урахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів складає 109124,87 грн. (а.с. 11).

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

На підставі вказаної Постанови КМУ та Довідки №б/н від 08.02.2016 року, суд розраховує середній заробіток Позивача як - щомісячні виплати із урахуванням сплати з них податків за останні повні робочі місяці грудень 2015р. - січень 2016р. в сумі 6419,11 *2 = 12838,22 / (23 + 19 (робочі дні вказаних місяців) = 305,67 грн. (середньоденний заробіток).

Відтак, за період з 16.02.2016 по 31.10.2017 сума складає 130 827,57 грн. (428 робочих днів * 305,67)

Між тим, з врахуванням вимог вимог ст. 11 ЦПК України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 128 382,20 грн.

Отже, з урахуванням того, що Відповідач на виконання рішення суду не здійснив ОСОБА_1 виплату заробітної плати в повному обсязі за період його роботи з 01.09.2014р. по 01.02.2016р. та не довів відсутність своєї вини у невиплаті стягнутих коштів рішенням суду від 07.06.2016р., тому перевіривши розрахунок наданий Позивачем, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 16.02.2016 року по 31.10.2017 року в сумі - 128 382,20 грн.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника Відповідача щодо не справжності Довідки №б/н від 08.02.2016 року, оскільки під час розгляду справи №761/6602/16-ц, її було досліджено та прийнято до уваги суду при прийнятті відповідного рішення, яке набрало законної сили 12 липня 2016 року.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, останній просить стягнути з Відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 20 962,88 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру оплати праці, до якої відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (норма статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

При цьому, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Таким чином, сума компенсації працівникам здійснюється відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. При розрахунку використовується статистична інформація Головного управління статистики у м. Києві, опублікована на сайті www.ukrstat.gov.ua.

Між тим, Позивачем була помилково обрахована сума компенсація втрати частини заробітної плати в зв'язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2017 року, яка згідно розрахунку суду складає у розмірі - 22 712,46 грн. Таким чином, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства та розглядаючи справу в межах позовних вимог згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти в розмірі 20 962,88 грн. при цьому зменшивши період його нарахування, а саме з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, необхідно зазначити наступне.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Позивача зазначає, що у зв'язку із порушенням Відповідачем його прав, останній зазнав моральних страждань та в якості компенсації останніх просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 40 000,00 грн. Пояснив суду, що відповідач порушивши права на оплату праці та проігнорувавши його законні вимоги, завдав позивачу значної шкоди людській гідності та професійній репутації.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, оскільки протягом значного періоду часу позивач не отримував заробітну плату, тому був вимушений існувати за рахунок інших джерел, а тому оцінює моральну шкоду в розмірі - 2 000,00 грн.

На підставі зазначеного суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою та моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню в загальній сумі - 151 345,08 грн.

В порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1 513,45 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 67, 72, 107, 115, 116, 117, 233 КЗпП України та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 56-61, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224 - 228, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.02.2016 року по 31.10.2017 року в сумі - 128 382 гривні 20 коп.; компенсацію втрати частини заробітної плати в зв»язку з несвоєчасною її виплатою за період з 01.03.2016 року по 31.12.2016 року в сумі - 20962 гривні 88 коп., що розраховані із щомісячної заробітної плати із відрахування податків, зборів та інших обов»язкових платежів; та моральну шкоду в розмірі - 2000 гривень 00 коп., а всього в розмірі - 151 345 (сто п»ятдесят одна тисяча триста сорок п»ять) гривень 08 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» ()в дохід держави судовий збір у розмірі - 1 513 грн. 45 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.