Справа № 274/1744/17
провадження № 2/0274/1170/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" грудня 2017 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору утримання,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, у якому просить розірвати укладений між ними договір довічного утримання.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 червня 1996 року вона уклала договір довічного утримання зі своєю дочкою, яка є відповідачкою у справі. Згідно вказаного договору дочка прийняла у власність ? частину житлового будинку № 11 по пров. Макаренка у м. Бердичеві та зобов'язалась повністю її утримувати, забезпечувати продуктами, одягом та надавати іншу необхідну допомогу. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці 600 кв. м, цегляний, жилою площею 62, 9 кв. м до будинку примикає гараж. Разом з укладення вказаного договору 27 червня 1996 року державним нотаріусом було накладено заборону на відчуження ? частинт вказаного житлового будинку до припинення договору довічного утримання. Договір між ними був укладений добровільно. Однак протягом тривалого часу відповідачка умови договору не виконує, не надає їй будь-якої матеріальної допомоги, не забезпечує одягом, харчуванням. Під час хвороб позивачка оплачує лікування і медичні послуги самостійно. ОСОБА_1 проживає в іншій країні, в подальшому наміру виконувати умови договору не має, конфлікту між ними нема, зі слів позивачки її дочка не заперечує проти розірвання договору довічного утримання. Просить позов задовольнити.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились.

Представник позивачки ОСОБА_3, на адресу суду спрямував заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Від відповідачки у матеріалах справи міститься заява, завірена приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4, у якій вона просить розглядати справу у її відсутності, позов визнала повністю.

Суд приймає визнання позову відповідачкою на підставі статті 174 ЦПК України.

У відповідності до статті 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 27 червня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державний нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-956 (а.с. 15).

Зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06 грудня 1988 року вбачається, що Бердичівським міським відділом комунального господарства посвідчено, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить жилий будинок № 11 про пров. Макаренка у м. Бердичеві Житомирської області з приналежними до нього будівлями та спорудами (свідоцтво видано 23 листопада 1988 року згідно рішення виконкому Бердичівської міської ради народних депутатів № 593 замість договору купівлі-продажу від 13 червня 1973 року № І -817) (а.с. 8).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення від 10 липня 1996 року, виданого Бердичівським МБТІ, ОСОБА_2 на праві особистої власності належить ? ідеальна частина житлового будинку № 11 про пров. Макаренка у м. Бердичеві Житомирської області на підставі договору довічного утримання посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою 27 червня 1996 року, реєстраційний номер 5-956 (а.с. 14).

Згідно укладеного договору довічного утримання ОСОБА_2 зобов'язалася повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати її продуктами, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберегти в її безплатному довічному утриманні ? частину житлового будинку № 11 про пров. Макаренка у м. Бердичеві. В свою чергу ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала у власність ? частину житлового будинку № 11 про пров. Макаренка у м. Бердичеві Житомирської області, який розташований на земельній ділянці 600 кв. м, цегляний, жилою площею 62,9 кв.м, до будинку примикає гараж (а.с. 15).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до п. 5 договору довічного утримання від 27 червня 1996 року договір може бути розірваний зі згоди сторін, або в разі невиконання його вимог та відказу від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку(а.с. 15).

Згідно зі статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наполягає на розірванні договору довічного утримання, оскільки відповідачка не виконує зобов'язань за договором, а відповідачка, в свою чергу, не заперечує проти того.

ОСОБА_5 (ОСОБА_2, (а. с. 40)) Т.І. з 15 листопада 1989 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта (а.с. 31-32).

Згідно протоколу судового засідання від 23 серпня 2017 року Плавським районним судом Тульської області у відкритому судовому засіданні під час розгляду судового доручення Бердичівського міськрайонного суду Житомисркої області допитано відповідачку ОСОБА_5 щодо заявлених до неї позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання. На поставлені судом запитання до ОСОБА_5, зокрема щодо її відношення до позову, було з'ясовано, що з відповідачка позов визнає, оскільки з ОСОБА_1 проживає син, який її доглядає. Крім того, вона не заперечила проти розгляду справи у її відсутності (а.с. 37-38).

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, враховуючи факт визнання відповідачкою позову, суд дійшов висновку, що вказаний договір підлягає розірванню.

Керуючись статтями 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 27 червня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державний нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-956.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя