Справа № 2-2300/11
Провадження № 6/200/295/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

при секретарі: Санжаровській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро подання головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно боржника, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2, а саме на квартиру № 54, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 20.

В обгрунтування подання заявник посилався на те, що рішенням суду за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку набувальної давності на вказану квартиру, однак згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості щодо оформлення боржником права власності на вказану квартиру відсутні.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання представник Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не з'явився, причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро» заборгованості у загальному розмірі 3 506 570,58 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» Звернення стягнення на обєкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У якості доказу належності боржнику ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме квартири № 54, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 20, державним виконавцем надано до суду копію роздрукованого з Єдиного державного реєстру судових рішень заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «НЕПТУН» про визнання права власності в порядку набувальної давності, яким визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку набувальної давності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,8 кв.м., житловою площею 18,87 кв.м., що складається з однієї кімнати.

Таким чином, з вказаного рішення неможливо зробити висновок, про яке саме нерухоме майно йде мова, та чи дійсно позивачем у справі є ОСОБА_2.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4) ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних доказів, які вказують на належність боржнику квартири за адресою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 210, 377 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску