Провадження № 2/761/7768/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року Шевченківський районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини -

В С Т А Н О В И В:

09.06.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, в якому він просив встановити місце проживання його малолітньої доньки із ним, встановити режим побачень дитини з матір'ю та припинити стягувати з нього аліменти на підставі рішення суду.

Ухвалою суду від 14.06.2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв'язку із неповною сплатою судового збору та встановлено строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

11.07.2017 року позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подання заяви) питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Згідно із ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивачем було усунуто недоліки, встановлені ухвалою суду від 14.06.2017 року, його заява вважалась поданою 09.06.2017 року.

Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Оскільки після усунення недоліків, які містились в позовній заяві, заява ОСОБА_2 була оформлена порядку, встановленому цим Кодексом та відповідачем у справі було вказано фізичну особу, що не є суб'єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_4, судом було здійснено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у місті Києві щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

16.08.2017 року до суду надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у місті Києві про те, що ОСОБА_4 по місту Києву зареєстрованою не значиться.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Судом встановлено, що звертаючись з позовом до суду, позивач вказав адресу відповідача ОСОБА_4: АДРЕСА_1, яка розташована в Дніпровському районі м. Києва, що територіально не відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Посилання позивача на можливість подання позову за місцем його знаходження є помилковим, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

А тому, ухвалою суду від 28.08.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини було повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 28.08.2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.10.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року скасовано, а позовну заяву ОСОБА_2, разом із доданими матеріалами повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у порядку, встановленому процесуальним законом.

При цьому, апеляційним судом було встановлено, що матеріали справи не містять доказів запиту судом інформації від органу місцевого самоврядування про реєстрацію місця проживання відповідачки. А тому, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушений процесуальний порядок вирішення питання, а саме після залишення позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору у належному розмірі, постановлено ухвалу про повернення позовної заяви з підстав її непідсудності, при цьому, належним чином не виконано вимоги ст.ст. 121, 122 ЦПК України, тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу для подачі до належного суду.

На виконання вимог, встановлених ухвалою апеляційного суду, судом 24.10.2017 року було здійснено запит до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_4 (запит було отримано адресатом 08.11.2017 року).

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 122 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

У зв'язку із ненаданням Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_4, судом було 08.12.2017 року направлено запит повторно, а також 13.12.2017 року звернення до голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із вимогою про необхідність виконання запиту суду.

Станом на 28.12.2017 року інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_4 до суду не надходило.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України

Відповідно до п. 9 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

За дорученням судді, з метою недопущення подальшого зволікання з вирішенням питання відкриття провадження у справі, працівником апарату суду було сформовано довідку про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.12.2017 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

Вказане також підтверджується рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16.01.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно до ч. 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Окрім того, підсудність даної справи не є виключною, а також не визначається за вибором позивача згідно ст.ст. 28, 30 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи положення зазначених правових норм, даний спір не підсудний Шевченківському районному суду міста Києва, а повинен розглядатись Дніпровським районним судом міста Києва.

Відповідно до п. 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Проте, оскільки заява ОСОБА_2, яка була подана до набрання чинності цією редакцією Кодексу, від самого початку не була подана з додержанням вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу щодо підсудності справи, наявні підстави для виконання судом вимог ст. 187 ЦПК України.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку про направлення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 28, 30, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Надіслати справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини за територіальною підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (вулиця Івана Сергієнка, 3, Київ, 02000).

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК