Справа № 234/3830/15-ц
Провадження № 2/234/5236/17
22 листопада 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Марченко Л.М.,
за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, -
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 24.10.2017 року заочне рішення Краматорського міського суду від 06.05.2015 року було скасовано, а цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості призначено до нового розгляду. (а.с.65).
Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, на позові наполягав, просив його задовольнити, не заперечував проти постановлення по справі заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, про що свідчить Реєстру відправки Р-22-08.11.2017/743 від 08.11.2017 року, однак про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надав. Однак, в заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_2 заперечує, щодо нарахування штрафів- штраф (фіксована частина)-500 грн., штраф (процента складова) 606,84 грн., посилаючись на ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669, вважає, а саме що з 14.04.2014 року позивач не мав права на нарахування штрафі, пені за невиконання основного зобовязання кредитним договором. Також зазначає, що кредитний договір №б/н від 08.04.2014 року взагалі не передбачав сплату комісії за користування коштами, оскільки відповідно до умов договору від 08.10.2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, банк надав позивальнику кредит на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. У звязку з чим, вважає вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості за комісією в сумі 500,00 грн. незаконними.
Відповідно до ст.224-226 ЦПК України зі згоди представника позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши позов та додаткові пояснення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2017 року, заяві та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України.
Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.04.2014 року, відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений та погодився з Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які були укладені між ним та Банком, про що свідчить підпис відповідача ОСОБА_2 у заяві (а.с.5).
Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 08.04.2014 року ОСОБА_2С був встановлений кредитний ліміт у розмірі 7500,00 грн., 19.09.2014 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 7580,00 грн., 06.10.2014 року кредитний ліміт був встановлений у розмірі 7580,00 грн. (а.с. 6).
Виходячи з наданого позивачем розрахунку суд погоджується в частині обґрунтованості вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7680,00 грн. та за процентами за користування кредитом в сумі 3956,78 грн., та вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо вимог про стягнення комісії, то суд вважає потрібним врахувати правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16, згідно якій,-
Положення пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладання кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Таким чином, нарахування позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» комісії за послуги, що супроводжують споживчий кредит за договором №б/н від 08.04.2014 року, а саме за обслуговування сукупних послуг банку за рахунок позичальника ОСОБА_2, є незаконним. У звязку з чим позов в частині стягнення комісії в сумі 500,00 грн. задоволенню не підлягає.
Щодо штрафів, то слід зазначити, що-
14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.
На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач - Донецька область, м.Краматорську, вул.Двірцева, 58-108 (а.с.58-59), входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.
За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).
Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м.Краматорськ Донецької області.
Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Оскільки на теперішній час м.Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють його від обовязку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України.
З огляду на вказане, у позовних вимогах про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 606,84 грн., слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 14, 60, 88, 84, 213,223 ЦПК України, ст.ст. 526, 554, 625, 1046-154, ЦК України суд, -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, задовольнити частково.
В іншій частині позову-відмовити.
Відповідно до ст.232 ч.3 ЦПК України, повторне заочне рішення позивач має право оскаржити в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л.М.Марченко