Провадження № 4-с/522/250/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Загороднюка В.І.

При секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3

Заявник просить: визнати поважними причини пропуску та поновити їй строк для подання скарги на постанову начальника Приморського ВДВС; визнати дії начальника Другого Приморського ВДВСОМУЮ ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_3 неправомірними; скасувати постанову начальника Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495 036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_3

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що начальник Другого Приморського ВДВС в порушення норм ст.195 Сімейного кодексу України, ст.ст.70, 74 Закону України «Про виконавче провадження» скасував розрахунок заборгованості по аліментам з доходів від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 від 22 квітня 2015 року.

Заявниця не погоджується з вказаною постановою та вважає, що вона прийнята з порушенням законодавства України тому звернулась до суду з зазначеною скаргою.

Про винесення 25.08.2015 року начальником Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 оскаржуваної постанови заявниця не повідомлялась Відділом державної виконавчої служби, а дізналась про дану постанову лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, тобто після спливу десятиденного строку, встановленого ст.385 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, якою вимоги підтримав повністю, просив задовольнити та слухати справу за його відсутністю.

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, надав письмові заперечення проти скарги, в судове засідання не зявився, про слухання справи був сповіщений належним чином.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 надав письмові заперечення проти скарги, в судове засідання не зявився, викликаний належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти, які не скасовані ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.10.2017 року.

Так, 14 червня 2007 року рішенням Приморського районного суду м .Одеси стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 13 грудня 2006 року до досягнення повноліття дитиною, тобто 29 березня 2019 року.

11 березня 2009 року, на підставі зазначеного рішення, Приморським районним судом м.Одеси був виданий виконавчий лист, який предявлений до примусового виконання до другого Приморського ВДВС ОМУЮ та 23 квітня 2009 року відкрито виконавче провадження.

11 квітня 2011 року зазначене виконавче провадження передано старшому державному виконавцю другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_5

14 квітня 2014 року до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ надійшла заява ОСОБА_1 про направлення запиту до податкової інспекції з метою встановлення доходів від підприємницької діяльності ОСОБА_3

13 червня 2014 року до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ надійшла відповідь з ДПІ про отримані доходи, на підставі якої 16 червня 2014 року було складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого борг на 01 квітня 2014 року становив 368751,12 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10 вересня 2014 року постановленою по справі №522/13069/14-ц розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 квітня 2014 року на суму 368751,12 грн. скасований. Державним виконавцем Назаровою В.В. було повторно направлено запит до ДПІ для надання інформації про фактично отримані доходи ОСОБА_3

Відповідно до наданої відповіді з ДПІ Приморського району м.Одеси Головного управління міністерства доходів України в Одеській області №40591/9/15-53-1705 від 03 грудня 2014 року на запит Другого Приморського ВДВС ОМУЮ, ФОП ОСОБА_3 основний вид діяльності надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, сума доходу за період з 2007 року по 9 місяць 2014 року, згідно наданих звітів та декларацій платника єдиного податку у 2007 році склала 6244 грн., у 2008 18732 грн., 2009 14790 грн., 2010 195400 грн., 2011 370080 грн., 2012 361031 грн., 2013 369439 грн., 3 квартал 2014 р. 447263 грн., разом боржник отримав дохід в сумі 1782979 грн.

22 квітня 2015 року державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 жовтня 2014 року виходячи з доходів від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 на суму 495 036,46 грн. При здійснені розрахунку до уваги було взято сплачені податки в розмірі 37423,40 грн., 22363,15 грн. та 15069,25 грн.

25 серпня 2015 року на підставі поданої ОСОБА_3 книги обліку доходів та витрат СПД начальник Другого Приморського ВДВС ОМУЮ дійшов висновку про відсутність чистого доходу від підприємницької діяльності згідно даних книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_3, графи 7 «Чистий доход» за період з 2007 року по 06 квітня 2012 року, та неможливість згідно висновку Державної податкової служби у Приморському районі м.Одеси визначити фактично отриманий дохід за період після 2012 року та скасував розрахунок заборгованості по аліментам складений 22 квітня 2015 року на суму 495 036,46 грн.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи № 6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах - при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику за заявою сторін виконавчого провадження.

Згідно п. 7.3.1 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» зазначені в підрозділах 7.1 та 7.2 цієї Інструкції правила стягнення поширюються і на випадки звернення стягнення на доходи, отримані фізичною особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи N 6 від 07.92.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.93 р. N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Згідно п. 1.16 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146, доходи від підприємницької діяльності враховуються при обчисленні розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ГК України прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Згідно п. 292.13 ст. 292 ПК України дохід фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 цього Кодексу.

За змістом п. п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Таким чином, доходом боржника слід вважати суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або в касу за здійснення підприємницької діяльності за відрахуванням понесених витрат. Відповідно до п.п. 16 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року по справі №522/17771/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення їх сплати позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, заборгованість по аліментам на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 червня 2007 року по справі №2-821/07 за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2014 року у розмірі 495 036,46 грн., та пеню у розмірі 10 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року ухваленого по справі №522/17771/14-ц рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментам за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2014 року, змінено, вказано суму його заборгованості замість 495 036,46 грн. 73 250,72 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не довів, що він за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2014 року не отримував чистого доходу та, що його витрати, повязані зі здійсненням підприємницької діяльності, перевищують валовий дохід.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються прирозгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Суд не приймає до уваги заперечення представника Приморського ВДВС ОМУЮ та представника ОСОБА_3 оскільки останніми не доведено належними доказами повну відсутність заборгованості по аліментами, що також встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2016 року ухваленого по справі №522/17771/14-ц, та як наслідок наявність підстав для повного скасування розрахунку заборгованості за аліментами.

На підстави викладеного та у звязку з тим, що начальник Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ухвалив постанову від 25 серпня 2015 року виходячи з того, що у ФПО ОСОБА_3 відсутній чистий дохід від підприємницької діяльності, а апеляційним судом Одеської області встановлена заборгованість за аліментами за період з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2014 року у розмірі 73 250,72 грн., суд дійшов висновку що дії начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495 036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ОСОБА_3 є неправомірними, а постанова підлягає скасуванню.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 про винесення 25.08.2015 року начальником Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 оскаржуваної постанови не була повідомлена належним чином Відділом державної виконавчої служби, а дізналась про дану постанову лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження вже після спливу десятиденного строку, встановленого ст.385 ЦПК України.

Суд розцінює такий факт, як підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою на дії начальника Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2, а тому поновлює заявниці строк на звернення до суду, який передбачено ст. 385 ЦПК України.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 386-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску та поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495 036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ОСОБА_3.

Визнати дії начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495 036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ОСОБА_3 неправомірними.

Скасувати постанову начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості по аліментах від 22 квітня 2015 року станом на 01 жовтня 2014 року на суму 495 036,46 грн. винесений на підставі довідки ДПІ у Приморському районі м.Одеси ОСОБА_3.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

01.12.2017