РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/394/17
Провадження № 2/327/173/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2017 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.

при секретарі судового засідання Пригінській О.В.

за відсутністю учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, третя особа: Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом, після померлого чоловіка ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначала наступне.

22 квітня 2016 року в с. Луганське Розівського району Запорізької області у віці 66 років помер її чоловік ОСОБА_2. За життя спадкодавцем заповіт складений не був. Відповідно до статей 1261 та 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) після смерті ОСОБА_2 позивачка стала єдиною спадкоємницею першої черги за законом тому, що інші спадкоємці відсутні.

У звязку з цим, позивачка звернулась до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини, де нотаріусом було заведено спадкову справу № 81/2017 за номером у Спадковому реєстрі 61112817.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 23 жовтня 2017 року Розівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованих в реєстрі за № № 1190, 1191, позивачка успадкувала земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку: серії ЯИ № 316006, виданого 21 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Розівському районі Запорізької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23, що розташована на території с. Луганське по вул. Маяковського, 69, та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер :07:001:0019, вид угідь - забудовані землі; серії ЯИ № 316007, виданого 21 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Розівському районі Запорізької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22, що розташована на території с. Луганське по вул. Маяковського, 69, та призначена для ведення особистого селянського господарства, вид угідь рілля, площею 0,3211 гектарів, кадастровий номер :07:001:0020.

Крім того, до складу спадщини увійшов житловий будинок № 69 з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Маяковського в с. Луганське.

Водночас через відсутність у свідоцтві про право власності на житловий будинок печатки установи, що його видала, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено.

На підставі викладеного, позивачка просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 69 з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Маяковського в с. Луганське Розівського району Запорізької області.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Крім того, зазначала, що повністю підтримує позовні вимоги, у звязку з чим, просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 49).

Представник відповідача територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області та представник третьої особи Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області, в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 47, 48, 50).

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю зазначених осіб, і враховуючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, здійснювати судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, які беруть участь у справі.

Перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 82 ЦПК України, обставини, визнані учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22 квітня 2016 року в с. Луганське Розівського району Запорізької області у віці 66 років помер ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про шлюб, позивачка ОСОБА_1 і спадкодавець ОСОБА_2, перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

За життя ОСОБА_2 заповіт складено не було, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка є єдиною спадкоємицею після свого померлого чоловіка.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, про що свідчить Витяг про реєстрацію спадкової справи № 81/2017 у Спадковому реєстрі під № 61112817, та що вказує на прийняття позивачкою у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, спадщини (а.с. 9).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 23 жовтня 2017 року Розівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованих в реєстрі за № № 1190, 1191, позивачка успадкувала земельні ділянки, які належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку: серії ЯИ № 316006, виданого 21 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Розівському районі Запорізької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23, що розташована на території с. Луганське по вул. Маяковського, 69, та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 гектарів кадастровий номер :07:001:0019, вид угідь - забудовані землі; серії ЯИ № 316007, виданого 21 грудня 2009 року відділом Держкомзему у Розівському районі Запорізької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22, що розташована на території с. Луганське по вул. Маяковського, 69, та призначена для ведення особистого селянського господарства, вид угідь рілля, площею 0,3211 гектарів, кадастровий номер :07:001:0020 (а.с.10, 12).

Крім того, до складу спадщини увійшов житловий будинок № 69 з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Маяковського в с. Луганське Розівського району Запорізької області.

Водночас, постановою державного нотаріуса Розівської районної державної нотаріальної контори ГУЮ у Запорізькій області від 23.10.2017 року за № 902/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Луганське Розівського району Запорізької області, вул. Маяковського, 69, оскільки надане останньою в якості правовстановлюючого документу свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок не містить печатки установи, яка його видала (а.с. 20).

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Розівської селищної ради народних депутатів від 18.06.1987 року за № 39, ОСОБА_2 було надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок № 69 по вул. Маяковського в с. Луганське, з видачею свідоцтва про право особистої власності на його імя (а.с. 19, 29).

Згідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18.06.1987 року, виданого виконавчим комітетом Розівської селищної ради народних депутатів, житловий будинок із належними йому будівлями та спорудами, який розташований за адресою: в с. Луганське по вул. Маяковського, 69, належав ОСОБА_2, на підставі зазначеного вище рішення від 18.06.1987 року за № 39. Даний документ містить підпис посадової особи установи, що його видала (голови селищної ради), але не містить печатки цієї установи. Разом з тим, право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано у Бердянському бюро технічної інвентаризації, про що внесено відповідні дані до реєстрової книги під № 8, за реєстровим № 1150, 18.06.1987 року, яке засвідчене відповідними підписами посадових осіб цього бюро (начальника бюро та реєстратора) та печаткою цієї установи (а.с. 14 зворотна сторона).

Виходячи з копії архівної справи № 1989 від 09.06.1987 року, яка зберігається у КП «Розівський комунгосп» Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, та в якій знаходиться свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 18.06.1987 року, видане виконавчим комітетом Розівської селищної ради народних депутатів на житловий будинок із належними будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Луганське вул. Маяковського, 69, на імя ОСОБА_2, зазначений документ містить підпис особи, що його видала (голови селищної ради), та печатку цієї установи, водночас не містить підпису начальника бюро технічної інвентаризації та печатку цієї установи, але містить підпис реєстратора (а.с. 23-30).

Виходячи з копії архівної справи № 1989 від 09.06.1987 року, спірне домоволодіння складається з житлового будинку літера «А», веранди літера «а», крильця з козирком літера «ка», сараю літера «Б», сараю літера «В», сараю літера «Д», літньої кухні літера «Г», душу літера «Е», вбиральні літера «Ж», басейну літера «З» та колодязю літера «М».

Таким чином, майно, яке увійшло у спадковому масу, а саме житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, перебував у володінні померлого згідно до законодавства, яким на той час встановлювався правовий режим нерухомого майна та документів, якими посвідчувалось право власності на це майно, що ніким не оспорюється, а допущені у правовстановлюючих документах помилки свідчать лише про недбальство та неуважність осіб, які в силу своїх посадових обовязків займались складанням відповідних документів.

Наведені обставини свідчать про те, що позивачка у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадкування.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на зазначене вище спадкове майно.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачкою не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 12, 82, 206, 247, 211, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлого 22 квітня 2016 року в с. Луганське Розівського району Запорізької області ОСОБА_2, право власності на житловий будинок № 69, з надвірними будівлями, розташований по вулиці Маяковського в селі Луганське Розівського району Запорізької області, який складається з житлового будинку літера «А», веранди літера «а», крильця з козирком літера «ка», сараю літера «Б», сараю літера «В», сараю літера «Д», літньої кухні літера «Г», душу літера «Е», вбиральні літера «Ж», басейну літера «З» та колодязю літера «М».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська