Справа №601/784/17
Провадження № 2/601/558/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Шмайхеля А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явила вищезазначений позов до ОСОБА_5, ОСОБА_3 посилаючись на те, що після смерті її батька - ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла.

Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засідання позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов позивача не визнала та пояснила, що про заповіт вона дізналася, коли справа прийшла до суду. Заповіт склала сама позивач, батько був не грамотний, не бачив, був без пам»яті, а тому не міг написати заповіт. Вона та її син ОСОБА_7 також доглядати батька. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька в нотаріальну контору вона не подавала, оскільки ще жива її мама.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Шмайхель А.К. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач надає суперечливі факти. Її мати ОСОБА_5 є співвласником спірного будинковолодіння, відмовилася від спадщини, а не від власності. Позивач вибрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки мала б звернутися з заявою про оскарження дій нотаріуса.

Суд, дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2015 року, виданого Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що зроблено відповідний актовий запис №08 (а.с.05).

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області від 28.07.1974 року вбачається, що ОСОБА_8 одружився з ОСОБА_9 28.07.1974 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «ОСОБА_3», актовий запис № 7 (а.с.06).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданного с. Кімната Кременецького району Тернопільської від 12 листопада 1957 року вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_5, актовий запис № 15 (а.с.07).

З довідки № 99 від 17.02.2017 року, виданої Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що згідно записів погосподарської книги № 1 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_5, станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_2 були : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.08).

З довідки № 30 від. 29.01.2016 року, виданої Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що згідно погосподарської книги № 1 за 1991 - 1995 роки, особовий рахунок НОМЕР_5 станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору в житловому будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, який проживав в даному житловому будинку разом з дружиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 09).

З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 27.02.2017 року №01-16 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору (а.с.10).

З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.05.1989 року, виданого виконкомом Кременецької районної ради народних депутатів Тернопільської області вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 Кременецького району Тернопільської області дійсно належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_6 (а.с.11).

З довідки Кременецького РКБТІ № 273 від 24.03.2016 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 було зареєстровано в КР КБТІ за реєстровим № 187, книга №1 за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради 20.05.1989 року (а.с.12).

З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 (а.с.13-14).

З копії паспорта серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Кімната Кременецького району Тернопільської області (а.с.15).

З заповіту, посвідченого секретарем Гаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області Шереметою Л.В. 20.02.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14 вбачається, що ОСОБА_6 все належне йому майно заповідає своїй дочці ОСОБА_1. На день смерті заповідача заповіт не змінено та не скасовано (а.с.16).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40862992 від 07.07.2015 року вбачається, що нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 57655748 спадкодавця ОСОБА_6.( а с.17).

З акту обстеження на предмет догляду за батьками № 296 від 28.04.2017 року, проведеної депутатом Гаївської сільської ради ОСОБА_12 вбачається, що в ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає без реєстрації в с. Кімната і здійснює догляд за своєю пристарілою матір»ю - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з жовтня 2011 року по даний час. Також ОСОБА_1 здійснювала догляд за своїм батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, який потребував постійного догляду - з 2010 року по день його смерті і також здійснила його поховання. Викладене в акті підтверджують сусіди і депутат сільської ради (а. с.37)

З заяви ОСОБА_5 від 04.09.2017 року, яка зареєстровано в реєстрі за № 103 вбачається, що вона відмовляється від належної їй частини спадщини, залишеної після смерті її чоловіка - ОСОБА_6 в користь її дочки - ОСОБА_1 (а.с.38).

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію Закон України « Про власність».

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи наведене , суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_5 у майні колгоспного двору є рівною з часткою ОСОБА_6.

Таким чином, спадщина відкрилася на ? частину будинковолодіння, який розташований по АДРЕСА_1, а тому вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на все спірне домоволодіння, як за спадкоємцем за заповітом, є необгрунтованими.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину спірного будинковолодіння. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, а тому за нею слід визнати право власності на ? частину житлового будиноку з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1.

Доводи відповідача ОСОБА_3, що заповіт склала сама позивач, батько був не грамотний, не бачив, був без пам»яті, а тому не міг написати заповіт, на увагу не заслуговують, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Доводи представника відповідача - адвоката Шмайхеля А.К. про те, що позивач вибрала невірний спосіб захисту свого права, оскільки мала б звернутися з заявою про оскарження дій нотаріуса, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч.1ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі по 221 гривень 37 копійок, пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного та керуючись п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1218, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 212, 215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_13 в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину житлового будиноку з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, що належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Кременецької районної Ради народних депутатів № 81 від 28 березня 1989 року.

В решті позову відмовити.

Стягути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_13 221 гривню 37 копійок судових витрат.

Стягути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_13 221 гривню 37 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: