Ухвала

іменем україни

06 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Мостиська міська рада Львівської області, Департамент ДАБІ у Львівській області, про визнання житлового будинку самочинним будівництвом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати самочинним будівництвом житловий будинок з гаражами загальною площею 80,8 кв. м (житловою площею 22,7 кв. м), 2004 року побудови (свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 05 квітня 2004 року), що розташований за адресом: АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_5

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,1 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0733 га по АДРЕСА_3 цільове призначення якої - для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є сусідами.

Рішенням Мостиської міської ради від 10 липня 2003 року № 20 ОСОБА_5 надано дозвіл на підготовку матеріалів погодження з вибору земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку з гаражами по АДРЕСА_1, які було виготовлено та погоджено у встановленому законом порядку і затверджено рішенням Мостиської міської ради від 12 вересня 2003 року № 2.

Згідно з будівельним паспортом, виданим Мостиським АПБ та погодженим районним архітектором від 07 жовтня 2003 року, на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_5, розроблено проект забудови вказаної земельної ділянки.

Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 25 березня 2004 року, який затверджений розпорядженням голови Мостиської районної державної адміністрації, індивідуальний житловий будинок ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 (збудований на підставі рішення виконкому Мостиської міської ради від 12 вересня 2003 року № 2), прийнятий до експлуатації.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 05 квітня 2004 року, виданим Виконавчим комітетом Мостиської міської ради, (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 квітня 2004 року № 3260568, виданий КП Мостиське МБТІ) засвідчується, що ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Мостиської міської ради від 31 березня 2004 року № 69 є власником будинку АДРЕСА_1 в 1/1 частці (загальна площа - 80,8 кв. м, житлова площа - 22,7 кв. м; будинок складається з кімнати, кухні, санвузла, комірки, коридору та 2-х гаражів). Форма власності - приватна.

Ураховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що правові підстави для визнання будинку АДРЕСА_1 самочинним будівництвом відсутні, оскільки ОСОБА_5 має належним чином оформлені правовстановлюючі документи про право власності на вищевказаний житловий будинок, який 25 березня 2004 року прийнятий до експлуатації актом державної технічної комісії Мостиської районної державної адміністрації про прийняття закінченого будівництвом об'єкта.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 15, 376 ЦК України, ст. 120 ЗК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

Г.І.Мостова