Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а :

27 жовтня 2016 року ПАТ "ПриватБанк" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ " ПриватБанк" подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позову у звязку із пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції не врахував положення чинного законодавства, а саме постанову ВСУ від 24 червня 2015 року №6-738цс15, відповідно до якої без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосуватися не може за жодних обставин.

Крім того, зазначає, що про незаконне відчуження транспортних засобів позивачу стало відомо в ході судового розгляду справи, після надходження відповідних відомостей від Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області на виконання ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2016 року.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить, апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0807/69, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30 липня 2013 року (а.с. 13-16).

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище договором 31 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспорту 0807/69/ТЗ, згідно якого останній надав у заставу автомобіль SEAN, модель: INCA, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Вантажний фургон малотоннажний - В, № кузова/шасі: VSSZZZ9KZ1R007309, автомобіль ЗАЗ, модель: 110557, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В, № кузова/шасі: Y6D6964 та автомобіль Renault, модель: Master, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В № кузова/шасі: VF1FDBUH528389051, що належали йому на праві власності (а.с. 17-18).

Загальна вартість заставного майна складає 96 296,36 грн., з яких вартість автомобіля SEAN, модель: INCA 29070,60 грн., автомобіля ЗАЗ, модель: 110557 7267,65 грн., автомобіля Renault, модель: Master 59958,11 грн.

Згідно розрахунку наданого позивачем, у ОСОБА_1 станом на 13 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 43163,71 доларів США, з яких: 14325,88 доларів США - заборгованість за кредитом, 11106,4 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17731,36 доларів США пеня (457469,09 грн.) за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.6-8).

Згідно положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не вставлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом, що також передбачено ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рухоме майно, а саме автомобіль SEAТ, модель: INCA, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Вантажний фургон малотоннажний - В, № кузова/шасі: VSSZZZ9KZ1R007309 та автомобіль Renault, модель: Master, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В № кузова/шасі: VF1FDBUH528389051, ОСОБА_1 були відчужені, що підтверджується інформаційною довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області № 31/17-3574 від 20.12.2016 року, власником SEAТ є ОСОБА_2, Renault - ОСОБА_3 ( а.с.55-56).

Відповідно до ч.2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 17.7 договору застави автотранспорту 0807/69/ТЗ від 31 липня 2008 року заставодавець зобовязується не передавати предмет застави в оренду (майновий найом),у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу»застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до ст. 12 Закону України«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08 серпня 2013 року було внесено зміни про обтяження на предмет застави згідно договору застави автотранспорту 0807/69/ТЗ від 31 липня 2008 року та продовжено заборону на його відчуження строком до 10 червня 2018 року (а.с. 110-112).

Позивач згоди на відчуження автомобілів SEAТ, модель: INCA, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Вантажний фургон малотоннажний - В, № кузова/шасі: VSSZZZ9KZ1R007309 та Renault, модель: Master, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В № кузова/шасі: VF1FDBUH528389051 не надавав, відчуження вказаних автомобілів також не здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ПАТ "ПриватБанк" є доведеними та обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строком повернення заборгованості за договором кредиту є 30 липня 2013 року, тому саме цей день є строком дії договору застави, отже, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він звернувся з позовом до суду 23 жовтня 2016 року, тобто уже після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до п. 26 зазначеного вище договору застави термін дії вказаного договору становить до повного виконання зобовязань по Кредитному договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як вбачається з договору застави днем настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, є день повернення кредитних коштів згідно кредитного договору.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Вона має похідний характер від основного зобовязання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору застави.

Застава припиняється у разі припинення основного зобов'язання, ЗУ «Про заставу» не передбачено такої підстави для припинення застави, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобовязанням.

Таким чином, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором не може вважатися підставою для припинення застави.

Позовна вимога щодо вилучення вищезазначених автомобілів у ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої в частині інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 липня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0807/69 від 31 липня 2008 року в сумі 3732,42 дол. США, що за курсом 25,80 грн. за 1 дол. США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 жовтня 2016 року, складає 96296,44 грн., звернути стягнення на предмет застави:

автомобіль ЗАЗ, модель 110557, 2001 року випуску, тип ТЗ: фургон вантажний малотоннажний В, № кузова Y6D6964, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1;

автомобіль SEAT, модель: INCA, рік випуску: 2001, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В № кузова/шасі: VSSZZZ9KZ1R007309, реєстраційний, що належить на праві власності ОСОБА_2;

автомобіль Renault, модель: Master, рік випуску: 2003, тип ТЗ: Фургон вантажний малотоннажний В № кузова/шасі: VF1FDBUH528389051, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_3,

шляхом продажу вказаних автомобілів Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням Публічному акціонерному товариству "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" 6236 (шість тисяч двісті тридцять шість) грн. 12 коп. судового збору в рівних частинах.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :