Справа № 455/904/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/6137/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М. Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новодім» до ОСОБА_3, з участю третіх осіб ВАТ «Облпаливо», ТзОВ «Індустріальна паливна компанія», про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

встановила:

В липні 2016 року позивач ТзОВ «НОВОДІМ» звернувся в Старосамбірський районний суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3, з участю третіх осіб «Облпаливо», ТзОВ «Індустріальна паливна компанія» про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Ухвалою Старосамбірського районногосуду Львівської області від 17 серпня 2016 року провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду.

У вересні 2017 року представник позивача подала суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на будівлі паливного складу, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 що належать громадянину ОСОБА_3 та заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії які можуть вплинути на цілісність, схоронність будівель паливного складу, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_3, в тому числі, але не виключно демонтаж, перепланування тощо.

Заяву мотивувовано тим, що предметом позову у даній справі є витребування майна, будівель та споруд паливного складу загальною площею 387,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3, проте 17 серпня 2017 року до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 демонтував частину будівель паливного складу, в результаті чого загальна площа останніх була зменшена з 387.4 кв.м. до 310.5 кв.м., враховуючи наведене існує ризик вчинення відповідачем дій які унеможливлять виконання можливого майбутнього рішення суду, тому просить забезпечити позов у вищевказаний спосіб.

Оскаржуваною ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року заяву представника ТзОВ « Новодім» задоволено частково.

Накладено арешт на об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер 251, площею 310,5 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_4 та належать громадянину ОСОБА_3.

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії, які можуть вплинути на цілісність та схоронність об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер 251, площею 310,5 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_4 та належать громадянину ОСОБА_3, в тому числі, але не виключно демонтаж, перепланування.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, з оскаржуваною ухвалою не погоджується вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивач жодним чином не деталізував, про які будівлі паливного складу йде мова та не надав доказів того, що такі будівлі, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 знаходяться у власності відповідача, тобто не перевірив правовідносин власності.

Задовольнивши частково заяву не вказав, яке судове рішення прийнято в іншій частині, яка не підпала під часткове задоволення.

Крім цього, суд першої інстанції не вжив заходів до встановлення особи, яка підписала заяву про забезпечення позову та обсягу її повноважень.

Просить скасувати ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена судом на час дії Цивільного процесуального кодексу в редакції від 18.03.2004 року, відтак законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали перевіряється відповідно до положень ЦПК України в ред. від 18.03.2004 року.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів встановлено, що в провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новодім» до ОСОБА_3, з участю третіх осіб ВАТ «Облпаливо», ТзОВ «Індустріальна паливна компанія», про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 майна будівель та споруд паливного складу загальною площею 387,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, та визнання за ТзОВ «Новодім» права власності на вказані будівлі.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 зазначала, що існує ризик вчинення відповідачем дій які унеможливлять виконання можливого майбутнього рішення суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент розгляду заяви спірний об'єкт нерухомого майна має площу 310,5 кв.м., що підтверджується з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, необхідно вжити заходи забезпечення позову щодо майна вказаною площею, оскільки невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду в майбутньому у даній цивільній справі.

Частина 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з цим, на даній стадії розгляду справи поняття співмірності позовних вимог є оціночним та розмежовується судом з врахуванням даних та доводів позивача і доказів, які містяться у матеріалах справи.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, аналогічні положення закону містяться в роз'ясненнях п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В свою чергу, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом про витребування з незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 майна, будівель та споруд паливного складу загальною площею 387,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, та визнання за ТзОВ «Новодім» права власності на вказані будівлі.

На підтвердження належності на праві власності ОСОБА_3 будівлі паливного складу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - загальною площею 310,5 кв.м., позивач надав інформаційну довідку Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8-10).

Таким чином, колегія суддів виходить з того, що позивач просить забезпечити позов в спосіб накладення арешту та заборони відповідачу вчиняти певні дії з майном яке належить йому та є предметом спору в розумінні процесуального закону, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Заходи забезпечення позову районним судом вжито щодо майна в межах заявлених вимог та відсутнє співпадіння обраного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім цього, як роз'яснено Верховним Судом України у п. 10 постанови Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Що стосується доводів апелянта про відсутність повноважень представника позивача на подання заяви про забезпечення позову та можливості підпису такої іншою особою, такі спростовуються матеріалами справи, а саме журналом судового засідання від 11.09.2017 року, згідно якого особу ОСОБА_2 встановлено, вимоги заяви остання підтримувала, тому наклавши арешт на об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер 251, площею 310,5 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, суд задовольнив заяву частково, оскільки позивач просила накласти арешт на будівлі паливного складу за цією ж адресою (а.с. 11-15).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч. 4 ст. 258, ст.ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 вересня 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2017 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк