АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1895/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБородійчука В. Г., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В. , Анкудінові О.І., Овчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 11.07.2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення депозиту, відсотків за користування ним та моральну шкоду, -

в с т а н о в и л а :

25 липня 2016 року позивач ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення депозиту, відсотків за користування ним та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_9 обгрунтовував позовні вимоги тим, що 12 липня 2010 року уклав з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» договір про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») із щомісячною сплатою процентів у розмірі 10% річних на загальну суму 27000 доларів США на 366 днів з поверненням до 12.07.2011 року включно. У зв'язку із затриманням за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення позивач ОСОБА_9 з 27 лютого 2011 року до 15 травня 2015 року утримувався під вартою. Після звільнення з-під варти позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів та сплату процентів, однак у видачі вкладу та виплаті процентів відповідач відмовив ОСОБА_9, пояснивши, що договір про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») розірвано дружиною позивача - ОСОБА_10 на підставі виданої їй довіреності та суму вкладу разом з нарахованими відсотками їй виплачено.

Позивач вважає, що його право вимоги до відповідача про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів ґрунтується на умовах договору та застосуванні наслідків, передбачених договором та законом. Тому позивач ОСОБА_9 просив суд з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача 27000 доларів США за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») на підставі ч.1 ст. 1058 та ч.2 ст. 1060 ЦК України, 18450 доларів США відсотків по банківському вкладу за прострочений строк на підставі ч.5 ст. 1061 ЦК України та 10000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 11 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1) 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП), що за курсом НБУ станом на 10.07.2017 року еквівалентно702 621 (сімсот двом тисячам шістсот двадцять одній ) гривні.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1) 18 450 (вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят) доларів США 00 центів - процентів за користування грошовими коштами, які передані за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП), що за курсом НБУ станом на 10.07.2017 року еквівалентно 480124,35 (чотириста вісімдесяти тисячам сто двадцять чотирьом) гривням 35 копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 8000 (вісім тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Є.С.Сокуренко оскаржив в апеляційному порядку рішення суду. Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, а також є таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт просить залучити до участі у справі Міністерство фінансів України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні ПАТ КБ «Приватбанк», скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 11.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовити у повному обсязі. Постановити окрему ухвалу щодо судді Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчука М.П. Постановити окрему ухвалу щодо позивача ОСОБА_9 та постановити окрему ухвалу щодо особи, яка надавала правову допомогу позивачу ОСОБА_9 Стягнути з ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати понесені по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про захист прав споживача, стягнення депозиту, відсотків за користування ним та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивачем, посилаючись на наявність зобов`язальних відносин між позивачем та банком, порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором заощадження , відсутність належних та допустимих доказів щодо отримання коштів позивачем чи його представником .

Судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог в частині щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 12 липня 2010 року між ОСОБА_9 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП»), за умовами якого позивач передає, а відповідач приймає грошові кошти в сумі 27000 доларів США на 366 днів до 12.07. 2011 року включно згідно пункт 1 Договору.

В якості додаткового документу, що підтверджує внесення коштів на депозит, відповідач видав позивачу ОСОБА_9 електронну ощадну книжку № НОМЕР_3, яка дозволяє одержувати в банкоматах відповідача інформацію про суму вкладу і проценти до виплати (фото електронної ощадної книжки розміщено у тексті Договору).

Для внесення суми вкладу відповідач відкрив рахунок № НОМЕР_2 і грошові кошти в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США позивач ОСОБА_9 вніс на рахунок, що не оспорюється відповідачем та підтверджується його повідомленням від 22 січня 2016 року № 20.1.0.0.0/7-20151011/776 і копією заяви про внесення готівки в касу банку від 12.07.2010 року.

Процентна ставка по вкладу складає 10% річних і її нарахування починається з першого робочого дня, наступного за днем внесення грошових коштів в банк, та здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів в році (пункти 2,3 Договору).

Прийняття додаткових платежів умови Договору не передбачають (пункт 4).

Пунктом 5 Договору сторони узгодили, що операції по даному вкладу проводяться при пред'явленні паспорта позивача, договору, документу про внесення коштів в банк та електронної ощадної книжки.

Також, сторони дійшли згоди, що якщо по закінченню строку вкладу від позивача ОСОБА_9 не поступить заява про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим на строк, вказаний в пункті першому Договору ( 366 днів). Умови Договору передбачають можливість неодноразового продовження його терміну без явки позивача в банк. При цьому обчислення нового терміну вкладу і початок нового мінімального терміну вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього терміну вкладу (пункт 6 Договору).

Умовами пункту 9 Договору передбачено, що при продовженні терміну вкладу, відповідач має право змінити номер вкладного рахунку без укладання про це додаткових угод.

Дія Договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов Договору.

Згідно даних довідки про звільнення серії ВІН № 06001 ОСОБА_9 утримувався в установі Державної кримінально - виконавчої служби з 27 лютого 2011 року по 15 травня 2015 року (а.с.12).

Як вбачається із клієнтської виписки по договору № SAMDN6645 Стандарт на 12 міс. валюта USD, Черкаське ГРУ, Христинівське відділення клієнт ОСОБА_9, що з 12.08.2010 року по 28.02.2011 року на депозит нараховані проценти в загальній сумі 1645 доларів США 88 центів.

28.02.2011 року проведено перерахунок за дострокове розірвання договору і з нарахованих процентів утримано 795 доларів США 20 центів (а.с.12).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_2 12.07.2010 року даних договору № SAMDN6645 внесено 27000,00 дол.; 12.08.2010 року нараховано 229,31 дол. процентів за депозит; 12.09.2010 року - 229,32 дол. процентів за депозит; 12.10.2010 року - 221,91 дол. процентів за депозит; 12.11.2010 року - 229,32 дол. процентів за депозит; 12.12.2010 року - 221,92 дол. процентів за депозит; 12.01.2011 року - 229,31 дол. процентів за депозит; 12.02.2011 року - 229,32 дол. процентів за депозит.

28.02.2011 року договір № SAMDN6645 розірвано і за дострокове розірвання утримано 795,20 дол. США.

15.04.2011 року з вкладу договору № SAMDN6645 видано 11000,00 дол. США, а 13.07.2011 року з вкладу договору № SAMDN6645 видано 5000,00 дол.США. 12.03.2015 року виплачено відсотки за договором в сумі 11850,68 дол. США (а.с.142).

Із даних виписки по картці/рахунку 848133 за період з 01.01.2015 року по 07.09.2015 року вбачається, що 12.03.2015 року проценти за депозитом № SAMDN6645 в сумі 11850,68 дол. США конвертовані у гривні і зараховані на рахунок 848133. В цей же день , 12.03.2015 року, у відділенні відповідача видано 60 000,00 гривень та 50 000,00 гривень. 13.03.2015 року у відділенні відповідача видано 40 000,00 гривень. Також 13.03.2015 року з банкомату відділення відповідача в м. Христинівка вул. Гагаріна, 8 знято 11 000,00 гривень.

16.03.2015 року та 17.03.2015 року у відділенні відповідача видано 50 000,00 гривень та 55 640,00 гривень відповідно (а.с.144).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції з наданої представником відповідача заяви на видачу готівки вбачається, що 15.04.2011 року з каси Христинівського відділення Черкаського ГРУ видано 11000,00 дол. США, а 13.07.2011 року - 5000,00 дол. США (а.с.167-176).

13.03.2015 року на підставі заяви про видачу готівки з каси відповідача видано 40 000,00 гривень, а 12.03.2015 року на підставі заяв про видачу готівки з каси відповідача видано 60 000,00 гривень та 50 000,00 гривень.

Суд першої інстанції вірно встановив, що всі зазначені первинні касові документи містять відомості про видачу готівкових коштів саме позивачу ОСОБА_9, який їх отримати особисто в банку не міг , оскільки з 27.02.2011 року по 15.05.2015 року він перебував під арештом, що підтверджується довідкою про звільнення серії ВІН № 06001 (а.с.12).

Матеріали справи містять довіреність від 16.12.2011 року, згідно якої ОСОБА_9 уповноважив гр. ОСОБА_10 представляти його інтереси в усіх державних, громадських, приватних організаціях, на загальних зборах сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк - Агро», брати участь в управління справами товариства, в межах та в обсязі, передбачених статутом. Довіреність дійсна до 16.12.2014 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції , яким встановлено, що даних про те, що кошти видавалися уповноваженій на те довіреністю ОСОБА_10 банком не надано та не підтверджено належними доказами, так як заяви про видачу готівки таких даних не містять. Тому доводи апелянта є безпідставними щодо видачі коштів ОСОБА_10

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення по закінченню строку договору. Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Отже, враховуючи вище зазначене з урахуванням встановлених обставин у справі й вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність зобов`язальних відносин між ОСОБА_9 та банком і з мотивів порушення банком своїх зобов`язань за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП»), вимога позивача про повернення вкладу з урахуванням нарахованих процентів, згідно умов укладеного договору та застосування наслідків, передбачених договором та законом, є правомірною.

Суд першої інстанції дослідив і оцінив доводи представника відповідача про те, що грошові кошти на виконання умов договору про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») виплачені дружині позивача ОСОБА_10, спростувавши їх, дослідженими судом копіями заяв про видачу готівки, які містять відомості про видачу саме ОСОБА_9, а не уповноваженій ним довіреністю особі, показаннями свідка ОСОБА_10, яка факт отримання грошей заперечила і пояснила, що про існування спірних договірних відносин між ОСОБА_9 та відповідачем дізналась лише у червні 2015 року, коли ОСОБА_9 був звільнений з місць попереднього ув'язнення.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, докази щодо отримання грошових коштів на виконання умов договору про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») дружиною позивача ОСОБА_10 відсутні.

Положеннями п.5 Інструкції про касові операції в банках України, що затверджена постановою правління Національного банку Украни № 337 від 14.08.2003 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.09.2003 року за №768/8089 та регулювала порядок вчинення касових операцій на лютий - квітень 2011 року визначено, що у видаткових касових документах працівник банку перевіряє належність пред'явленого паспорта або документу, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені у касовому документі, а в разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки, наявність підпису одержувача.

Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, що затверджена постановою правління Національного банку України № 174 від 01.06.2011року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за № 790/19528 і регулює порядок вчинення касових операцій з липня 2011 року, визначено, що касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити, як платника та отримувача коштів, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію; у заявах на видачу готівки, на підставі яких клієнтам видається готівка, незалежно від суми, мають зазначатися дані паспорта особи - отримувача або документу, що його замінює, найменування документу, серія, номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала ( п.1.3 розділу ІІ Інструкції); перед видачею готівки перевірці в обов'язковому порядку підлягають відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України, у разі отримання готівки за довіреністю, наявність підпису одержувача ( п.3.5 розділу ІІ Інструкції).

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що видача готівкових коштів конкретній особі повинна підтверджуватись даними про цю особу, як одержувача, у заявах на видачу готівки з каси банку, а також даними паспорта чи документом, який його замінює, даними довіреності, яка відповідає вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_10, отримала кошти, які були внесені на депозитний рахунок згідно умов договору про заощадження №SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП») та довіреності, банком не надано, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необґрунтованість доводів представника відповідача.

Судом встановлено, що операції по зняттю коштів в касі банку проведено 28.02. 2011 року, 15.04. 2011 року, 13. 07. 2011 року, 12.03 2015 року та 13.03. 2015 року.

Довіреність на отримання коштів в 2011 році взагалі була відсутня, тому доводи апелянта є безпідставними.

Доводи апелянта, що кошти зняті ОСОБА_10 згідно довіреності від 16.07. 2014 року, виданій ОСОБА_9 суперечать заявам про видачу готівки, наданим відповідачем суду від 15.04. 2011 року. 13.07. 2011 року., 12.03. 2015 року, 13.03. 2015 року, в яких зазначено, що кошти отримано ОСОБА_8, який їх не отримував, оскільки був затриманий та перебував в місцях позбавлення волі.

Крім того, надана відповідачем довіреність не відповідає оригіналу довіреності від 16.07. 2014 року, який досліджено судом, оскільки в копії не зазначено застереження щодо виправлень у документі, вчинених нотаріусом.

Колегією суддів неодноразово оголошувалась перерва в судовому засіданні за клопотанням сторін щодо надання суду апеляційної інстанції доказів щодо правомірності дій банку під час видачі готівкових коштів по вкладу. Однак такі докази суду не було надано, оригінали документів не пред'явлено , представник банку посилався, що терміни зберігання документів закінчилися, та що приміщення архіву банку було підтоплено, однак акту знищення документів також не було надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду та розрахунком щодо стягнення грошових коштів з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1) 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП), що за курсом НБУ станом на 10.07.2017 року еквівалентно702 621 (сімсот двом тисячам шістсот двадцять одній )гривні та 18 450 (вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят) доларів США, проценти за користування грошовими коштами, які передані за договором про заощадження № SAMDN6645 (вклад «Стандарт 12 міс. ЧП), що за курсом НБУ станом на 10.07.2017 року еквівалентно 480124,35 (чотириста вісімдесяти тисячам сто двадцять чотирьом) гривням 35 копійок.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції .

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» - С.С. Сокуренка - відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 11.07.2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення депозиту, відсотків за користування ним та моральну шкоду - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :