УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Гумен Н.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним.

12.12.2017 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації житлового будинку №10-в з належними до будинку надвірними будівлями (огорожа, гараж) по провулку 4-му Першотравневому у м. Житомирі, власником якого є ОСОБА_1, до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь - який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку №10-в з належними до будинку надвірними будівлями (огорожа, гараж) по провулку 4-му Першотравневому у м. Житомирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши дану заяву та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України видами забезпечення позову є, зокрема, забороною вчиняти певні дії; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

ОСОБА_1 подано позов про визнання договору поруки недійсним, тому забезпечити позов шляхом зупинення реалізації арештованого майна, в силу приписів ст. 152 ЦПК України, у даному випадку не вбачається можливим, оскільки поданий позов не стосується визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням наданих доказів на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, звертаючись з клопотанням про забезпечення позову, заявником не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів, які мають підтвердити необхідність негайного вжиття таких заходів, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтованих пояснень заявника щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії судового розгляду справи, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.10.2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1052000,00 грн. Рішення звернуто до примусового виконання, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження, у процесі виконання якого здійснюється процедура звернення стягнення на майно, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову. Тому, у разі задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним, таке рішення не скасує та не змінить рішення суду, на підставі якого здійснюється виконавче провадження.

Оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України,На підставі викладеного та керуючись статями 151-153, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним відмовити.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я