Провадження № 2-о/520/663/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року

Київський районний суд м. Одеса в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій, в якій просить встановити факт того, що він належить до німецької національності та зобовязати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про шлюб №795 від 24.09.1977 року, складеного другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вказавши у графі «національність чоловіка» «німець» замість «українець».

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що його батько ОСОБА_2 за національністю є німцем, та його дід ОСОБА_3 також є німцем, заявник зазначає, що виховувався відповідно до німецьких традицій, сповідає лютеранську віру, відвідує Німецьку Євангелічно-Лютеранську Церкву, підтримує стосунки зі своїми родичами що мешкають на території Німеччини, крім того він є членом німецького товариства «Відергебурт». Заявник бажає підтвердити свою національність, що стало причиною для звернення до суду з вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та просив заяву задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в заяві.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Київського районного у місті Одесі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки до суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь- кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення даного юридичного факту заявнику необхідно для відновлення та підтвердження його дійсної національності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народився 27 лютого 1955 року в смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Кривоозерського районного управління юстиції в книзі записів актів громадянського стану про народження був зроблений актовий запис № 44 від 11 березня 1955 року.

Його батько, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився у м.Калінінград та був уродженим німцем, про що свідчать записи у його свідоцтві про народження, де значиться, що його батько (дід заявника) ОСОБА_4 за національністю німець, та мати (бабуся заявника) ОСОБА_5 за національністю також німка.

Як зазначає заявник він виховувався відповідно до німецьких традицій, сповідає лютеранську віру, крім того, регулярно відвідує Німецьку Євангелічно- Лютеранську Церкву, підтримує стосунки зі своїми родичами - німцями, які проживають на території Німеччини, святкує німецькі свята та вважає себе німцем. Крім того, він є дійсним членом німецького товариства «Відергебурт» м.Одеси.

21 серпня 2003 року відділом РАГС Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області заявник повторно отримав свідоцтво про народження, серії 1-ФП № 146644, в якому не зазначено його національності. Також на даний час в паспорті громадянина України не вказано його національності.

Разом з тим, у моєму військовому квитку № 3075800 у графі «національність» вказано «німець».

Заявник відносить себе до німецької національності, його батько був німцем і на даний час заявник бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

23 березня 2004 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси заявнику повторно видано свідоцтво про одруження з ОСОБА_6 (актовий запис №795 від 24.09.1977 року) у якому в графі «національність» чоловіка зазначено «Українець».

Останній звернувся до Київського районного у м.Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про внесення змін в актовий запис про шлюб № 795 від 24 вересня 1977 року, а саме в графу «національність чоловіка» - «німець» замість «українець», однак у відповідь 24 листопада 2017 року отримав листа Київського районного у м.Одесі відділу ДРАЦС, згідно з яким йому було відмовлено у внесенні зазначених змін до актового запису про шлюб.

Таким чином, в позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

У відповідності до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує своїм громадянам незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, до яких належать групи громадян України, які не є українцями, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 9 та ч.1 ст.22 ЗУ "Про реєстрацію актів цивільного стану" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків.

Відповідно до п.п. 1.1. Розідлу 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 20.01.2012 року № 112/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних,

міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, судом встановлено, що заявник є німцем та має німецьке походження, тому останній має право на відновлення своєї національності, а отже суд вважає дану заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.267 ч. 1 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 315, 393 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р., суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 за національністю є німцем та має німецьке походження.

Встановити порядок виконання рішення, зазначивши, що рішення суду в разі набрання ним законної сили є підставою для внесення змін до актового запису про шлюб №795 від 24.09.1977 року, складеного другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вказавши у графі «національність чоловіка» - «німець» замість «українець».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.