Справа №484/1518/16-ц 05.12.2017 051217 05.12.2017
Провадження №22-ц/784/2213/17 Головуючий у 1-й інстанції Закревський В.І.
Категорія 24 Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року

за позовом

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центр» ( далі - ОСББ «Центр») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по обов'язковим внескам на утримання будинків,

В С Т А Н О В И Л А:

26 квітня 2016 року ОСББ «Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по обов'язковим внескам на утримання будинків.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 18 квітня 2010 року мешканцями будинків №№32,34,36,38,40 по АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Центр».

ОСОБА_3 як власник квартири №43 будинку №36 та квартири АДРЕСА_1, є співвласником ОСББ «Центр», з моменту створення останнього.

Між тим, він систематично ухиляється від сплати обов'язкових внесків на утримання будинків.

Заборгованість станом на дату звернення до суду становить по квартирі АДРЕСА_2 - 3123 грн. 01 коп., а по квартирі АДРЕСА_1 -2061 грн.19 коп., а всього 5184 грн.20 коп.

Посилаючись на вищевикладені обставини та збільшивши у судовому засіданні позовні вимоги, позивач остаточно просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 заборгованість по обов'язковим внескам на утримання будинків за період з 01 грудня 2013 року по 23 березня 2017 року у сумі 7591 грн.84 коп., з яких по квартирі АДРЕСА_2 - 4687 грн.99 коп.( 3123.01+1564.98), по квартирі АДРЕСА_1 - 2903 грн.85 коп.( 2061.19+ 842.66) та судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Центр» заборгованість по обов'язковим внескам на утримання будинків за період з 01 грудня 2013 року по 23 березня 2017 року - 7591 грн. 84 коп. та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 8969 грн. 84 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У запереченнях позивач не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, та посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, відхиливши апеляційну скаргу ОСОБА_3

У суді апеляційної інстанції, представник позивача, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити; письмові заперечення позивача містяться в матеріалах даної справи.

Відповідач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив про її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по внескам за утримання будинку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що установчими зборами мешканців будинків №№ 32, 34, 36, 38, 40 по АДРЕСА_1 Миколаївської області було створено ОСББ «Центр» та затверджено його Статут, підтвердженням чого є протокол №1 від 28 квітня 2010 року цих зборів ( а.с.11, 113-114).

ОСОБА_3 був присутній на установчих зборах 28 квітня 2010 року та приймав участь у голосуванні за створення ОСББ та вирішенні інших питань порядку денного, що підтверджується списком поіменного голосування із зазначенням результатів голосування до протоколу установчих зборів ОСББ «Центр» від 28 квітня 2010 року ( а.с.11).

02 липня 2010 року Статут ОСББ затверджено рішенням №384 виконавчого комітету Первомайської міської ради ( далі - рішення виконкому ради), з п. 1.1 якого видно, що в ОСББ «Центр» входять будинок №№34,36 по АДРЕСА_1 Миколаївської області ( а.с.13-18).

Рішенням виконкому ради № 13 від 03 грудня 2010 року надано згоду на передачу з балансу комунального підприємства «Затишок» на баланс ОСББ «Центр» п'яти житлових будинків №№ 32,34,36,38,40 по АДРЕСА_1 ( а.с.86).

Згідно з актом приймання-передачі від 04 травня 2011 року житловий будинок №34 та №36 по АДРЕСА_1 що входить до складу ОСББ «Центр» передано з балансу КП «Затишок» на баланс ОСББ «Центр» ( а.с.37-41).

Отже, позивач є балансоутримувачем житлових будинків за вищевказаною адресою.

Тому доводи відповідача про неправомірність діяльності позивача з обслуговування будинків №№34 та 36 по АДРЕСА_1, відсутність процесуальної дієздатності для звернення до суду із даними позовом є надуманими.

Згідно з відомостями АДП Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області та ФОП ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою квартира АДРЕСА_2 ( ас.36,46.

У своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання обслуговувати та проводити поточний ремонт житлових будинків та прибудинкових територій, надавати інші послуги, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»(далі - Закону) об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Частиною 1,4 ст.4 Закону визначено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

За приписами ч.1 ст.6 цього Закону ( в редакції чинній на час утворення ОСББ) об'єднання може бути створено в будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень.

Згідно з ч.1,5,8 ст.10 цього Закону ( в редакції чинній на час утворення ОСББ) та ч.1,5,9 цього Закону на дату ухвалення рішення, вищим органом управління є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, крім іншого належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розміру внесків та платежів членами об'єднання, визначення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів співвласників ( положення статті в редакції Закону №417 від 14 травня 2015 року).

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Аналогічні положення містить п.5.8Статуту ОСББ.

Відповідно до п.6.4 Статуту коштами об'єднання, крім іншого, є статутні внески і обов'язкові платежі членів об'єднання.

Обов'язком співвласника ОСББ є своєчасна і в повному обсязі сплата належних платежів ( належних внесків і платежів)( п.8 ( в новій редакції п.8) ч.1 ст.15 Закону), п.11.3 Статуту.

У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідно частки загального майна об'єднання ( ч.6 ст.13, п.3 ч.1 ст.17 Закону в редакцій чинній на час створення ОСББ); у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель, має право звернутися до суду( ч.3 ст.13, п.4 ч.1 ст.17 Закону в редакції чинній на час ухвалення рішення), п.8.2 Статуту.

Рішеннями загальних зборів ОСББ неодноразово затверджувалися тарифи/внески по кожному будинку ( а.с.22,23,24,25).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що по квартирі АДРЕСА_2 рахується заборгованість по внескам на утримання будинків у сумі - 4687 грн.99 коп., а по квартирі АДРЕСА_1 - 2903 грн.85 коп. і вказані суми відповідач повинен сплатити як власник цього нерухомого майна та співвласник ОСББ.

Для повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень - хто є власником квартири АДРЕСА_3 та чи прийнято відповідачем спадщину після смерті матері ОСОБА_5, судом апеляційної інстанції витребувано у Первомайському МБТІ та у приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоня В.А. відповідні документи.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_3, загальною площею 62,10 кв.м. належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 квітня 1993 року.

04 липня 2001 року він помер.

Спадщину після його смерті в порядку ст.529 ЦК УРСР прийняв його син ОСОБА_3, проте свої спадкові права до теперішнього часу не оформив, свідоцтво про право на спадщину не отримав, що підтверджується довідкою Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16 листопада 2017 року в якому відсутні відомості щодо реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно ( а.с.110).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час перегляду справи в апеляційному порядку на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихоня В.А. квартира АДРЕСА_2 житловою площею 18.2 кв.м., загальною площею 36.4 кв.м. належала ОСОБА_5

17 січня 2013 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідач 22 квітня 2013 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Заведено спадкову справу № №14/2014. Спадкові права до теперішнього часу ним після смерті матері також не оформлено.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у ч.ч.3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч.3.ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщиниЧинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), володіти та користуватися цим майном, але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, з часу відкриття спадщини після смерті кожного із батьків відповідач набув права користування та володіння спадковим майном та до нього перейшли права та обов'язки по утриманню та володінню цим майном, незалежно від того проживає він в ньому чи ні.

Зважаючи на те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, проте відсутність у нього свідоцтва про право на спадщину, а відтак і реєстрація права власності в установленому порядку не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від сплати внесків на утримання нерухомого майна отриманого в порядку спадкування, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості.

Підставами для нарахування ОСББ «Центр» заборгованості слугують рішення загальних зборів членів ОСББ «Центр» якими встановлено розмір внесків по кожному будинку, які є чинними і в судовому порядку недійсним не визнавалися, а також факт надання цих послуг ( а.с.22,23,24,25).

Проте, ОСОБА_3, починаючи з липня 2010 року, жодного разу сплату таких внесків по квартирі АДРЕСА_2 не проводив.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 вересня 2014 року залишено без змін, з нього на користь ОСББ стягнуто заборгованість по обов'язковим платежам на утримання будинку за період з липня 2010 року по 01 грудня 2013 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача по внескам на утримання по квартири АДРЕСА_2 з 01 грудня 2013 року по 01 березня 2017 року становить 4687 грн.99 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 була членом ОСББ, що підтверджується матеріалами справи, сплачувала внески по утриманню будинків відповідно до затверджених рішенням ОСББ тарифів. А тому в силу ч.3 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відповідач набув всіх прав попереднього власника стосовно даного майна.

З часу прийняття спадщини після смерті матері, відповідач сплати по внескам по квартирі АДРЕСА_1 не проводить. Заборгованість за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2017 року складає 2903 грн.85 коп.

Отже, враховуючи, що позивач є балансоутримувачем житлових будинків №34 та №36 по АДРЕСА_1 відповідач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, право володіння та користування спадковим майном у нього виникло з часу її відкриття, проте в порушення вимог Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» він не сплачує передбачені цим Законом обов'язкові внески, то вимоги ОСББ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості є обґрунтованими.

Тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості по внескам на утримання будинків є правильним.

Твердження апелянта про те, що він не є власником цих квартир, а тому не може бути членом ОСББ не заслуговують на увагу, оскільки прийнявши в установленому порядку спадщину до нього перейшли майнові права та обов'язки щодо користування та володіння цим майном.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що йому належить в порядку спадкування тільки ? частка квартири АДРЕСА_2, а решта його матері, не заслуговують на увагу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 набув права власності на квартиру за вищевказаною адресою в порядку приватизації. В силу положень глави 6 КпШС УРСР дане майно не є спільним майном подружжя, а є його особистою власністю. ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь відповідача, а відтак, дана квартира в цілому є спадковим майном, право користування та володіння якою належить відповідачеві з часу відкриття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач у позовній заяві не зазначив особу на користь якої належить стягнути заборгованість, судом самостійно було змінено підстави та предмет позову та стягнуто на користь позивача «обов'язкові платежі», тоді як просили про стягнення «обов'язкових внесків» не заслуговують на увагу, оскільки не впливає на правильність висновків суду про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків щодо утримання належного йому нерухомого майна.

Твердження апелянта про фальсифікацію протоколу установчих зборів є недоведеними належними та до пустими доказами, а тому не приймаються до уваги.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» під час утворення ОСББ є недоречними, оскільки вказані обставини виходять за межі предмету даного спору, ОСББ є легітимним відповідно до положень Статуту і Закону, зареєстровано в установленому законом порядку, незаконність створення останнього в судовому порядку не встановлена.

Відповідно до вимог діючого законодавства, що регулює створення та діяльність ОСББ, останнє не є виробником та/або виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки не надає і не виробляє таких послуг, а отже, і не формує цін чи тарифів на послуги, які б підлягали встановленню (затвердженню) органами місцевого самоврядування.

ОСББ, які самостійно (власними силами та/або із залученням на договірних засадах інших юридичних та фізичних осіб) забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на таке утримання повинні виходити з розміру витрат, встановлених кошторисом об'єднання, який згідно зі статтею 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" затверджується загальними зборами членів об'єднання. Ні зазначеним Законом, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів на утримання будинку, визначених загальними зборами ОСББ.

А тому є помилковим ототожнення апелянтом внесків (зборів, платежів) на утримання будинку, визначених загальними зборами ОСББ, з тарифом на житлово-комунальну послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який відповідно до статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" та статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" підлягає встановленню органами місцевого самоврядування.

Заперечення щодо неправильного визначення позивачем розміру внесків за утримання будинків є недоречними, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості апелянтом не спростовано та іншого розрахунку, як і доказів не виконання ОСББ своїх обов'язків щодо утримання будинку не надано. Більш того, як вбачається із пояснень апелянта у суді апеляційної інстанції він взагалі нікому не сплачує внески за утримання належного йому майна.

Доводи апеляційної скарги, що між сторонами не укладались будь-які договори на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, не мають правового значення, оскільки відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення відповідача від оплати належних внесків як співвласника ОСББ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Ж.М.Яворська

Судді Т.М.Базовкіна

Т.Б.Кушнірова