Номер провадження 2-к/201/5/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання ОСОБА_1 (Російська Федерація, АДРЕСА_1) про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року у справі № А 08-3875/2013 про стягнення з Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальпром» (м. Дніпро, пров. Шевченка, буд. 3) грошових коштів із урахуванням ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 27 липня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.) про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року у справі № А 08-3875/2013 про стягнення з Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальпром» (далі ВКП ТОВ «Стальпром») на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3500000 російських рублів з урахуванням ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 27 липня 2017 року, якою було замінено стягувача ЗАТ «ЗИО-Бел-центр» на ОСОБА_1

Листом від 12 жовтня 2017 року боржника було повідомлено про надходження зазначеного клопотання і запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання. 23 листопада 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли письмові заперечення ВКП ТОВ «Стальпром».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року призначено розгляд вказаного клопотання на 22 грудня 2017 року.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, 18 грудня 2017 року на електронну пошту суду, а 21 грудня 2017 року поштою, надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

Представник боржника ВКП ТОВ «Стальпром» у судове засідання також не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року було задоволено заяву конкурсного керуючого ЗАТ «ЗИО-Бел-центр» ОСОБА_2 Визнано недійсною угоду щодо перерахування грошових коштів ЗАТ «ЗИО-Бел-центр» платіжним дорученням № 32 від 12 липня 2013 року у сумі 3500000 руб. на рахунок ТОВ ВКП «Стальпром». Стягнуто з ТОВ ВКП «Стальпром» на користь ЗАТ «ЗИО-Бел-Центр» грошові кошти у сумі 3500000 руб. Стягнуто з ТОВ ВКП «Стальпром» на користь ЗАТ «ЗИО-Бел-Центр» 4000 руб. держмита (а.с. 6-8).

Постановою Девятнадцятого арбітражного апеляційного суду від 20 серпня 2015 року ухвалу Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року № А-08-3875/2013 залишено без змін (а.с. 9-15).

У подальшому ухвалою Арбітражного суду Бєлгородської області від 27 липня 2017 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та проведено процесуальну заміну стягувача ЗАТ «ЗИО-Бел-Центр» на його процесуального правонаступника ОСОБА_1 у правовідносинах, встановлених ухвалою Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року у межах справи щодо неспроможності (банкрутства) № А08-3875/2013 за заявою про визнання угоди недійсною та щодо застосування наслідків недійсності, стягнення коштів з ТОВ ВКП «Стальпром» (а.с. 16).

Як на підставу для надання дозволу на стягнення на території України з ВКП ТОВ «Стальпром» грошових коштів на користь ОСОБА_1 він посилається на цю ухвалу арбітражного суду відповідного субєкта Російської Федерації.

Частиною 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є та обставина, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи. Тобто якщо до клопотання не був доданий документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, є підставою для відмови у задоволенні цього клопотання.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року № 12 роз'яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з'ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших, поданих сторонами, доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Таким чином, підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наявність доказів, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Крім того, п.п. 10, 12 цієї Постанови містить роз'яснення про те, що при розгляді клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів, суди повинні застосовувати відповідні інститути ЦПК України, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання. При цьому, суд розглядає клопотання у визначених законодавством межах і не може входити в обговорення правильності рішень по суті чи вносити до останніх будь-які зміни.

Положеннями ч. 6 ст. 467 ЦПК України передбачено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Як встановлено судом при розгляді заяви, ухвалу про процесуальне правонаступництво від 27 липня 2017 року було постановлено Арбітражним судом Бєлгородської області за відсутності представника ВКП ТОВ «Стальпром» та в ухвалі суду зазначено, що останній повідомлений належним чином. Однак належне повідомлення боржника не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи, що представник ВКП ТОВ «Стальпром» не був присутнім при постановленні ухвали 27 липня 2017 року Арбітражним судом Бєлгородської області та відсутні відомості про його належне повідомлення щодо часу та місця розгляду заяви про заміну ЗАТ «ЗИО-Бел-Центр» на ОСОБА_1 у правовідносинах із стягнення коштів з ВКП ТОВ «Стальпром» у розмірі 3500000 руб. у справі про неспроможність (банкрутство) ЗАТ «ЗИО-Бел-центр» та отримання копії зазначеної ухвали, а заявник ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на стягнення з ВКП ТОВ «Стальпром» грошових коштів саме на його користь, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 462, 468 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 15 травня 2015 року у справі № А 08-3875/2013 про стягнення з Виробничо-комерційного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальпром» грошових коштів із урахуванням ухвали Арбітражного суду Бєлгородської області від 27 липня 2017 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 грудня 2017 року.

Суддя М.П. Ходаківський