Провадження № 2/522/9631/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 грудня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати дитини
Позивачка 05.10.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за яким просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, грошові кошти в розмірі 28 475 гривень.
Позивач у судове засіданні не зявилась, від представника позивача ОСОБА_4 (діюча по ордеру серії ОД №253758 від 26.09.2017 року) надійшло до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При неявці відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано.
Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд вбачає, що на теперішній день дитина сторін вже повнолітня та навчається на денній формі навчання в вищому навчальному закладі Одеській національній академії харчових технологій (ОНАХТ) згідно договору №115 про надання освітніх послуг між Одеською національною академією харчових технологій та фізичною (юридичною) особою від 11.08.2016 року.
Згідно з квитанцією №17412624 від 08.08.2016 року позивачка сплатила за навчання сина кошти на суму 9960 грн., згідно квитанції №25542157 від 22.07.2017 року за 2-й курс навчання сина кошти на суму 13 260 грн. також були сплачені позивачкою.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина, а саме половину суми від загальної вартості навчання сина у розмірі 28 475 грн.. (56 950 грн. : 2 = 28 475 грн..).
Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Син сторін на час дії спірних правовідносин досяг повноліття, мав повних 18 рік, відтак суд приходить до висновку, що підстави для застосування ст. 185 СК України відсутні, оскільки дана норма підлягає застосуванню щодо дитини, тобто мало- та неповнолітньої особи (до 18 років).
Дитиною є особа яка не досягла 18 років (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).
Фізична особа, яка досягла 18 років, - є повнолітною особою.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).
У відповідності до ст.. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Проте, норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже, з урахуванням викладеного та виходячи зі встановлених судом обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, а тому відмовляє в позові.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, ст..ст. ч.1 ст.6, 185, 198,199, 201 СК України, ст.ст.3, 4, 15, 27,31, 44, 57, 58- 64, 88, ч.4 ст.169, 197, 208-209, ,212- 215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати дитини відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Домусчі Л. В.