Справа № 760/5266/17
Провадження № 2/760/3444/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Подобєда О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
20.03.2017 позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 20.03.2017 і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що син перебуває на її утриманні. Свої вимоги аргументує тим, що сімейне життя між подружжям не склалось, нею подано до суду заяву про розірвання шлюбу. Відповідач на даний час проживає окремо від неї та сина, який часто хворіє та потребує оплачуваного лікування, ухиляється від належного виконання свого обов'язку щодо утримання та виховання сина, не має на утриманні інших дітей та інших аліментних зобов'язань, знаходиться у працездатному віці, має постійний заробіток та власне житло, а тому вважає, що він зобов'язаний сплачувати аліменти відповідно до вимог ст. 180 СК України.
В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви позивачки, суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Як видно із свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого 07.04.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5.
На час вирішення справи дитина знаходяться на утриманні матері ОСОБА_3, син часто хворіє та потребує оплачуваного лікування. Батько проживає окремо, у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає та не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина.
У відповідності до положень ст. 180 СК України, на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина.
При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
На час розгляду справи у відповідача відсутні інші аліментні зобов'язання, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні ненемає, відповідач перебуває у працездатному віці та має постійний заробіток.
Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявні у матеріалах справи докази і встановлені відповідно до них обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісяця з дня подання заяви до суду та досягнення дитиною повноліття.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640, 00 грн.
Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: