Категорія 30 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і її представника - адвоката Кордонського О.В.; представника відповідача Міщенко А.Г.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ТОВ «ЖЕО» про відшкодування майнової і моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1. 24 вересня 2014 року, виявивши на стелі у коморі своєї квартири протікання води, з метою встановлення причини протікання, звернулася до власника квартири поверхом вище. Проте у цій квартирі слідів протікання не було. В цей же день вона звернулася до відповідача з приводу аварійної ситуації. Відповідач направив інженера, який мав би встановити причину протікання, однак таку причину він не встановив. 8 жовтня 2014 року комісія ТОВ «ЖЕО» встановила, що на стелі у коморі її квартири наявні темні плями від протікання води, а на стіні у кухні відстала кахельна плитка площею до 1 кв. м., але причину протікання комісія не встановила. У зв'язку з тим, що саме відповідач повинен проводити ремонт будинку та забезпечувати його належний стан, вона просила стягнути з відповідача матеріальні збитки, завдані її майну - квартирі в сумі, встановленій експертним висновком, а також стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., спричинену їй знищенням та пошкодженням її майна, а також протиправною поведінкою відповідача, яка виразилася в бездіяльності при виконанні своїх обов'язків, від чого вона пережила душевні страждання, відчула приниження своєї честі і гідності.

26 вересня 2016 року представник позивача надав заяву, якою з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи від 1 липня 2016 року, просив стягнути на користь позивача вартість ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 4 631,00 грн. та матеріальну шкоду в сумі 4 366,00 грн., а разом 8 997,00 грн. (а. с. 88).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Житлово-Експлуатаційне об'єднання» на користь ОСОБА_2 збитки в сумі 8 997,00 грн. та витрати по проведенню експертизи в сумі 3 840,00 грн. та в дохід держави судовий збір 551,20 грн.

В решті позову у задоволенні відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2016 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» про відшкодування майнової і моральної шкоди, відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України з підстав невідповідності нормам матеріального та процесуального права, зазначивши при цьому, що відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, судом було дотримано норм діючого законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Позивач і її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції про задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно із частиною 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається із апеляційної скарги відповідач оскаржує рішення суду у цілому і в цілому просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 11, 8-10).

З акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеного 8 жовтня 2014 року комісією ТОВ «ЖЕО» та затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_5, вбачається, що комісія виходила на місце 24 вересня та 7 жовтня 2014 року, провела обстеження у квартирі АДРЕСА_1 і встановила: у коморі висохші сліди на стелі у вигляді темних плям до 0,5 кв. м.; у кухні відставання плитки на стіні до 1 кв.м. та зробила висновки про те, що причину встановити немає можливості, так як залиття відбулося в попередньо невстановленому часі (а. с.12).

Також судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до ТОВ «ЖЕО», до різних інстанцій та державних установ, до депутатів усіх рівнів, але ніхто не може і не бажає їй допомогти у вирішенні її проблеми.

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи складено висновок експерта № 212/213/16-21 від 01.07.2016 року, із якого вбачається, що при проведенні експертизи встановлено, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої в результаті протікання у квартирі АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи може складати 4 366,00 грн; вартість ремонтно-будівельних робіт, спричинених в результаті протікання, для приведення квартири АДРЕСА_1 до первинного стану, станом на час проведення експертизи, може складати 4 631,00 грн. (а. с. 62-73).

Згідно вимог ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особи зазначала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2).

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до частин 1-2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом частин 1-3 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Довести обставини, на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, повинна кожна сторона.

За правилами статті 60 ЦПК України обов'язок по доведенню тих обставин на які особи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, покладено на кожну із сторін, які повинні подати відповідні докази для встановлення обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що позивач повинен довести сукупність юридичних фактів, а саме: наявність завданої шкоди, протиправність дії (бездіяльність) особи, яка завдала такої шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) особи, яка завдала шкоди та наслідками, які настали.

Верховний Суд України за результатами розгляду цивільної справи № 6-183цс14 у постанові від 3 грудня 2014 року висловив правову позицію в тому, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст. 1166 ЦК України).

У цьому випадку закон не покладає обов'язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди на позивача, а позивач лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

З урахуванням наведеного та вимог статей 10, 60 ЦПК України виконання вимог закону щодо належного утримання житлового будинку, в якому знаходиться квартира позивача, та відсутність вини у завданні позивачу шкоди, зобов'язаний довести відповідач.

Проте, відповідач у судовому засіданні не довів відсутності своєї вини, не надав письмових заперечень на позовну заяву із обгрунтуванням відсутності своєї вини, не спростував належними і допустимими доказами доводи позивача, що залиття відбулося не з вини сусідів зверху, а з вини відповідача, який напередодні замінив трубу.

Отже, відповідач не довів, що затоплення квартири позивача сталося не з його вини, у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування їй шкоди саме відповідачем підлягають до задоволення.

Розмір причиненої матеріальної шкоди позивач доводить письмовим доказом, яким є висновок судової будівельно-технічної експертизи № 212/213/16-21 від 01.07.2016 року, призначеної судом за її клопотанням, із якого вбачається, що вартість матеріальної шкоди спричиненої в результаті протікання у квартирі АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи складає 4 366,00 грн.

У висновку в дослідницькій частині зазначено, що такий розмір матеріальної шкоди (збитку) завданої квартирі АДРЕСА_1, визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт по усуненню встановлених зазначених у висновку пошкоджень в окремих приміщеннях з урахуванням вищенаведеного методу розрахунку кошторисної вартості ремонтно-будівельних робіт, технічного стану опоряджувального покриття, яке не зазнало пошкодження під час залиття, розрахункових показників, станом на час проведення експертизи, може складати 4 366,00 грн.

Визначений у висновку розмір вартості ремонтно-будівельних робіт у сумі 4 631,00 грн. не може бути стягнений одночасно із розміром матеріальної шкоди, оскільки, як вбачається із дослідницької частини висновку судової експертизи такий розмір шкоди включає в себе і вартість необхідних ремонтно-будівельних робіт з урахуванням технічного стану (фізичного зносу) конструктивних елементів, будівельних виробів, опоряджувального покриття, які не зазнали пошкодження під час протікання.

Таких доводів позивача відповідач також не спростував належними й допустимими доказами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В обгрунтування доводів про відшкодування моральної шкоди позивач зазначила, що у зв'язку із пошкодженням її майна та протиправною поведінкою відповідача, яка виразилася у бездіяльності при виконанні працівниками товариства своїх обов'язків, вона пережила душевні страждання, відчула приниження.

З урахуванням таких доводів позивача, а також її віку - під 80 років, незадовільного стану здоров'я і потреби лікування у лікаря кардіолога, має другу групу інвалідності (а. с. 5) та з урахуванням вимог розумності і справедливості, до стягнення підлягає моральна шкода у розмірі 1 000,00 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги до ТОВ «ЖЕО» про відшкодування майнової і моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення із скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати пов'язані із проведенням судових експертиз.

Із акту № 212/213/16-21 здачі-приймання висновку судового експерта (а. с. 73) та рахунку № 529 від 22 січня 2016 року (а. с. 56) вбачається, що ОСОБА_2 сплатила 01.03.2016 року суму 3 840,00 грн., яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Також до стягнення із відповідача в дохід держави підлягає сума судового збору з урахуванням вимог частини 3 статі 88 ЦПК України в тому, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» на користь ОСОБА_2 4 366.00 грн. (чотири тисячі триста шістдесят шість грн. 00 коп.) у відшкодування матеріальної шкоди, 1 000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) моральної шкоди та 3 840,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок грн. 00 коп.) у відшкодування судових витрат за проведену по справу судову будівельно-технічну експертизу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.В. Матківська

Судді: В.М. Медяний

В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом

Суддя: М.В. Матківська