Справа № 372/1382/17
Провадження № 2-969/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Абашідзе Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування коштами за договором позики та 3% річних від простроченої суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів, в якій зазначає, що відповідачем не виконані договірні зобовязання за договором позики у формі розписки від 22.03.2013 року, тому просить стягнути відсотки за користування коштами за договором позики за період з 22.03.2013 року по 16.03.2017 року в розмірі 18743,05 доларів США що еквівалентно 503625 грн. 75 коп., три відсотки річних від простроченої суми за період з 23.07.2015 року по 16.03.2017 року в розмірі 1559,67 доларів США що еквівалентно 41908, 33 грн. та судові витрати в розмірі 5 455 грн. 35 коп.

Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, також, у разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

22 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі боргової розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 32 000,00 доларів США з терміном повернення позики до 10 травня 2013 року.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, позивач в липні 2015 року звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом ОСОБА_2 в якому просив стягнути заборгованість за договором позики від 22.03.2013 року у сумі 34 109,36 доларів США, що еквівалентно станом на 23.07.2015 року 751429,20 грн., з яких: основний борг 32 000,00 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 23.07.2015 року 704960,00 грн.; 3 проценти річних в розмірі (за період з 10 травня 2013 року по 23.07.2015 року) в розмірі 2 109,36 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 46469, 20 грн..

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22.03.2013 року у сумі 34 109,36 доларів США, що еквівалентно станом на 23.07.2015 року 751429,20 гривень (сімсот пятдесят одна тисяча чотириста двадцять девять гривень двадцять копійок), з яких: основний борг 32 000,00 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 23.07.2015 року 704960,00 гривень; 3 проценти річних в розмірі (за період з 10 травня 2013 року по 23.07.2015 року) в розмірі 2 109,36 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 46469, 20 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 3 654,00 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2017 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2016 року залишено без змін.

Згідно ч.4 ст.83 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Вказана цивільно-правова угода була укладена в письмовій формі.

Факт отримання відповідачем визначених розпискою коштів від позивача, а також факт неповернення позики встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 травня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2017 року.

За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наявність неустойки за своєю правовою природою свідчить про забезпечення виконання зобов'язання та є заходом впливу до недобросовісних контрагентів, натомість, правова природа процентів - це плата за користування кредитом, і, відповідно до вимог закону, не підлягає зменшенню.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не виконав свої цивільно-правові обовязки та не повернув грошові кошти позивачу, тому в судовому порядку з нього слід стягнути відсотки за користування коштами а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив грошове зобовязання, на нього слід покласти обовязок сплати позивачеві трьох відсотків річних, які за період з 23.07.2015 року по 16.03.2017 року складають 1559 доларів США 67 центів, що еквівалентно 41908 грн. 33 коп.

При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд враховує відсутність заперечень представника відповідача відносно правильності здійснених позивачем нарахувань. Також суд враховує, що, договір не визнаний недійсним, не має ознак нікчемності, тому він обовязковий для виконання відповідачем як боржником, що вказує на те, що позовні вимоги грунтуються на законі.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги доведені, ґрунтуються на матеріалах справи та чинному законодавстві.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 82, 83, 141, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 16, 202, 203, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, відсотки за користування коштами за договором позики від 22.03.2013 року за період з 22.03.2013 року по 16.03.2017 року на суму 18743, 05 доларів США, що еквівалентно 503625 грн. 75 коп. на день подання позову, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1559,67 доларів США, що еквівалентно 41908 грн. 33 коп. на день подання позову.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 5445 грн. 33 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.М. Зінченко