Справа № 133/1455/17 Провадження № 22-ц/772/2979/2017Головуючий в суді першої інстанції Проць В. А.
Категорія 50Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голоти Л.О.

суддів: Кучевського П.В., Зайцева А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

та з участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, за апеляційною скаргою ОСОБА_4на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.

Позов обґрунтувала тим, що відповідач по справі являється її сином, вона є пенсіонеркою, їй 61 рік, тривалий час хворіє і потребує постійного медикаментозного лікування, реабілітаційно - стаціонарного лікування, санаторно-курортного лікування для підтримання свого здоров'я. Розмір її пенсії не дозволяє підтримувати здоров'я та виконувати рекомендації лікарів, а тому, вона потребує підтримки від дітей. Її дочка не має змоги її утримувати, оскільки не працює і сама виховує сина. Її син, відповідач по справі, матеріально забезпечений, має стабільний самостійний заробіток, працюючи в поліції на керівній посаді, а тому, в змозі надавати їй матеріальну допомогу.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 202, 205 СК України, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно до зміни матеріального стану сторін.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2017 року прийнято визнання позову відповідачем. Позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на матір, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року до зміни матеріального стану сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, порушення її прав та прав її малолітнього сина, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає положенням ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при прийнятті визнання позову відповідачем та стягненні з нього на користь матері аліментів, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробіткудопущено порушення норм матеріального та процесуального, оскільки з відповідача уже стягуються аліменти за іншими рішеннями судів у справі № 133/2517/16-ц та у справі № 133/2864/16-ц, що у сукупності становитиме більше 70 % розміру відрахувань із заробітної плати відповідача, а тому судом допущено порушення положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», судова колегія не вважає такими, що не дають правові підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду, так як зазначені обмеження встановлені ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Наведені норми не є вказівкою суду для визначення розміру аліментів, а лише визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів.

Окрім цього, як пояснив ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи, він знаючи, що з нього уже стягуються аліменти по іншим судовим рішенням, та визнаючи заявлений до нього позов ОСОБА_3 підтвердив свою можливість матеріально сплачувати аліменти, як на користь ОСОБА_4 та їхньої неповнолітньої дитини, так і на користь своєї матері, у зв'язку з чим і ним було повністю визнано позов.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції й не свідчать про порушення прав ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина ухваленим у справі рішенням.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис А. Ю. Зайцев

Підпис П. В. Кучевський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота