Справа №295/4767/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирського національного агроекологічного університету, третя особа Первинна профспілкова організація співробітників Житомирського національного агроекологічного університету, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Житомирського національного агроекологічного університету, третя особа Первинна профспілкова організація співробітників Житомирського національного агроекологічного університету, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказала, що її незаконно звільнено, мала переваги на залишенні на посаді, оскільки в сімї була єдиною особою із самостійним заробітком, позивачем не було запропоновано іншу вакантну посаду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, представник відповідача проти позову заперечила, вказавши на законність звільнення позивача із займаної посади.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконання рішення Вченої ради Житомирського національного агроекологічного університету від 25.01.2017 р., оформленого протоколом №7 наказу №43 Житомирського національного агроекологічного університету, в.о. ректора університету ОСОБА_3 позивача письмово під підпис попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 30.03.2017р. у звязку із скороченням штатів (а.с.30).

Як вбачається з витягу рішення засідання профспілкового комітету навчального закладу, оформленого протоколом №5 від 21.03.2017 р., профспілковим органом надано згоду звільнення за скороченням штату працівників навчального закладу, в тому числі і позивача (а.с. 36-44). Рішення чинне і в судовому порядку не оскаржено.

Наказом №137к від 27.03.2017 року ОСОБА_2 звільнено 30.03.2017 р.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом не встановлено наявність вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу з метою її працевлаштування, що підтверджується штатним розписом на 2017 р., Житомирського національного агроекологічного університету та не оспорювалось позивачем у судовому засіданні.

Крім того, в судовому засіданні судом встановлено і не заперечувалося позивачем, що у період з моменту її попередження та до моменту прийняття наказу про звільнення позивача, останньою не було повідомлено відповідача про наявність будь-яких переважних прав, встановлених ст. 42 КЗпП Україн, на залишення на роботі при вивільненні працівників, зокрема з підстав, що у сімї позивач була єдиною особою із самостійним заробітком. Такі докази не були надані позивачем і у судове засідання.

Отже, встановивши, що при звільненні позивача відповідачем не порушено порядок звільнення займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗнП України та позивачем не доведено наявність переважних прав на залишення на роботі при вивільненні працівників, суд дійшов висновків про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 40,42,49 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. 209, 218, 222 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оголошення повного тексту 15.12.2017 о 09-15

Суддя О.М. Зосименко