Номер провадження: 22-ц/785/5190/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської радина рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у березні 2017 р. позовом, в якому остаточно просила усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 14 у будинку №52 по вул. Разумовській у м. Одесі, шляхом визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою №14 у будинку №52 по вул. Разумовській у м. Одесі.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2015 р..

Після цього, ОСОБА_6 подарував вказану квартиру ОСОБА_7 за договором дарування від 31.07.2015 р..

Вона придбала вказану квартиру у ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 30.10.2015 р..

Наразі квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності. Реєстрація ОСОБА_5,в той час як остання не проживає у спірній квартирі, створює для неї перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2017 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 14 у будинку № 52 по вул. Разумовській у м. Одесі.

Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою № 14 у будинку № 52 по вул. Разумовській у м. Одесі.

Третя особа - Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської радив апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_8, представник ОСОБА_4. у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 придбала квартиру не є нікчемним, недійсним не визнаний. Тому право власності ОСОБА_4 на квартиру вважається набутим правомірно. Реєстрація місця проживання відповідачки у квартирі створює перешкоди позивачці у здійсненні права власності. У звязку з припиненням права відповідачки на квартиру припинилося право користування нею.

ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

ОСОБА_5 у судове засіданні не зявилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надала.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є власником квартири. Реєстрація місця проживання відповідачки у квартирі створює перешкоди власнику в здійсненні права власності (а. с. 43 - 44).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 212 - 214 ЦПК України) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Встановлено, що ОСОБА_6 придбав у відповідача ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2015 року (а. с. 15 16).

ОСОБА_6 подарував вказану квартиру ОСОБА_7 за договором дарування від 31.07.2015 року (а. с. 13 14).

ОСОБА_4 придбала вказану квартиру у ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу від 30.10.2015 року (а. с. 11). На час розгляду справи квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 на праві власності

З лютого 2015 року ОСОБА_5 у вказаній квартирі не мешкає. Майно, що належить ОСОБА_5, в квартирі АДРЕСА_2 відсутнє. Однак, ОСОБА_5 залишається зареєстрованою у спірній квартирі.

Між сторонами виникли правовідносини щодо усунення перешкод у користування власністю.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що відповідачка не мешкає у спірній квартирі, її речі у квартирі не знаходяться, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апелянта щодо порушень процесуального законодавства з приводу фіксації судового засідання, неповідомлення апелянта про судове засідання, порушення строку складення повного рішення, скасування заочного рішення, на підставі якого ОСОБА_5 стала власником квартири, не спростовують вказаних висновків суду, а тому колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.02.2015 року, за яким ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 не надано.

Таким чином, апеляційна скарга Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської радиє безпідставною, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради- відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3