Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2171/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Голованя А.М.

суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2017 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 26 серпня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №39/8651DCLRKPT на суму 17182,33 грн.

21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого, ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20417,89 грн., з яких: 17103,62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 723 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 2591,27 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, яку просить стягнути відповідно до положень ч.2 ст. 1050 ЦК України і відповідно сплачений ним судовий збір в сумі 1378 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справ, надіслав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, яка заперечила проти доводів скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Матеріалами справи підтверджується, що 26 серпня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_2, між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір №39/8651DCLRKPT, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на суму 17182,33 грн. строком на 39 платіжних періодів з фіксованою процентною ставкою 0,0001 % річних, комісії за обслуговування кредиту 241 грн., дата повернення кредиту 06.12.2017 року, Банк формує графік платежів із зазначенням сум погашення. (Додаток №1) (п. 1.2. договору). (а.с. 4-6)

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору платежі з погашення суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється у вигляді щомісячних платежів в сумі 719 грн. на 36 місяців.

Згідно з п. 4.1 та 4.2 кредитного договору позичальник відповідає перед банком по зобов'язаннях, що виникають згідно з умовами договору, всім майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно з чинним законодавством. У разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що банк за цим договором має право відступати, передавати, секюритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

ПАТ «Платинум Банк» виконав свої зобов'язання щодо кредитного договору і надав кредит ОСОБА_2, що підтверджується випискою з особового рахунку. (а.с. 9,10)

Свої зобов'язання за кредитними договорами відповідач виконувала неналежним чином, допускала прострочення платежів, що підтвердила її представник в суді апеляційної інстанції, внаслідок чого, відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором має заборгованість, станом на 21 липня 2015 року, у розмірі 20417,89 грн., з яких 17103,62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 723 грн. - заборгованість за комісією; 2591,27 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. (а.с. 11)

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20150721-Г у відповідності до умов якого, ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 реєстру заборгованостей позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20417,89 грн., з яких: 17103,62 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 723 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 2591,27 грн. - пеня за порушення графіку погашення.

27 липня 2015 року ПАТ «Платинум Банк» надіслало ОСОБА_2 лист про те, що право вимоги щодо його заборгованості було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». (а.с. 12)

27 липня 2015 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» також надіслало ОСОБА_2 лист вих. № 001154329-1 в якому зазначило, що станом на 21 липня 2015 року її заборгованість за кредитним договором складає 20417,89 грн.(а.с. 13)

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що оскільки сума платежів зазначена в додатку 1 до кредитного договору є неправильною, а дата повернення кредиту за п. 1.2 договору ще не наступила, то у відповідача ще не виникло обовязку повернути кредит. Крім того, позивач не надав доказів повідомлення боржника про своє право вимоги за кредитними договорами.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу.

Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи та не врахував, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідачем зобов'язання за кредитними договорами не виконано ні перед банком, ні перед жодним з нових кредиторів.

В постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979 цс15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі і в разі непогашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні новому кредитору така заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора.

Крім того, відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.2 і ч.3 ст.215 ЦК України).

Кредитний договір, договір відступлення права вимоги, договори факторингу не визнані судом недійсними.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 26 серпня 2014 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч. 5 ст. 11, чч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинною на час укладення договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Проте, встановивши в графіку кредитного договору від 26 серпня 2014 року сплату щомісячної комісії в розмірі 241 грн. за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.

Відтак, позивач нарахував у рахунок погашення заборгованості комісію за послуги, що супроводжують кредит в розмірі 723 грн. за рахунок позивача, що є незаконним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Також, відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Оскільки із позовом до суду ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в жовтні 2016 року (дата здачі позову на пошту), а право вимоги за кредитом позивач набув з 21 липня 2015 року, дати укладення між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу, то щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по пені за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року в розмірі 2591,27 грн. позивачем пропущено однорічний строк позовної давності без поважних на те причин, а тому у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити.

За таких обставин рішення суду першої інстанції згідно з п.п.2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) в розмірі 17103,62 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачеві суд присуджує з відповідача понесені судові витрати у справі пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1378 грн. + 1515.80 грн.,) = 2893,80 грн. х 0,84 = 2430,12 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2017 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу (тілу кредиту) в розмірі 17103,62 грн. та судові витрати у справі в розмірі 2430,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: