Справа № 2-658/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить виконавчий напис від 14.01.2016 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 301 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 30 324,07 грн. за кредитним договором б/н від 27.08.2010 року на користь ПАТ «ПриватБанк» за строк з 27.08.2010 року по 30.11.2015 року, визнати незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 серпня 2016 року нею було отримано копію постанови головного державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Лебедєва Л.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 51809817 від 01.08.2016 року. В даній постанові зазначено, що згідно виконавчого напису № 301 від 14.01.2016 року, який видав приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, з неї було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30 324,07 грн.

В той же день 19 серпня 2016 року, як зазначає позивач, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, вона дізналась про те, що за зверненням Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 14 січня 2016 року був здійснений виконавчий напис, згідно якого, на підставі ч. 1 п. 19 ст. 34, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, було стягнуто грошові кошти у сумі 30 324,07 грн. з громадянки ОСОБА_1, на підставі договору № б/н від 27.08.2010 року, до яких входять: залишок заборгованості за кредитом - 6 276,62 грн., сума заборгованості за відсотками - 18 736,27 грн., пеня та комісія - 2 248,13 грн., штраф - 1 363,05 грн., витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. Строком за який провадиться стягнення визначений у розмірі п'яти років, трьох місяців, трьох днів, а саме з 27.08.2010 року по 30.11.2015 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 301 від 14.01.2016 року був вчинений з грубим порушенням чинного законодавства України, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позивач посилається на те, що в 2010 році вона не укладала жодних договорів з банками, тим більше 27.08.2010 року вона не укладала будь-яких договорів з ПАТ КБ «ПриватБанк».

Фактично у правовідносини з банком вона вступила лише з того моменту, як почала користуватися карткою, тобто лише з 12 березня 2013 року, при чому першою дією був депозитний платіж у розмірі 350 грн.

Більш того, будь-які посилання на договір від 27.08.2010 року не мають місця, адже такого договору вона ніколи не підписувала.

Звертає увагу суду на те, що відомості про рух коштів повинні бути відображені у виписці з рахунку боржника, яку, на вимогу положень п. «б» п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого і був здійснений виконавчий напис, ПАТ КБ «ПриватБанк» повинен був надати нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Проте, вочевидь, стягував свідомо приховав від нотаріуса, або нотаріус не перевірив дійсний період виникнення заборгованості та фактичну дату виникнення кредитних правовідносин, а тому визначення строку, за яким провадиться стягнення з 27.08.2010 року є таким, що суперчить дійсності.

Крім того, як зазначає позивач, за змістом розрахунків виконавчого напису залишком заборгованості за кредитом вказана сума 6 276,62 грн.

Однак, згідно відомостей клієнтської програми «Приват24», кредитний ліміт тільки з 11 вересня 2013 року встановлений лише у обмеженому розмірі 3 000 грн. Отже, максимальний розмір суми заборгованості за кредитом не може перевищувати 3 000 грн. Таким чином, позивач вважає, що наведені у виконавчому написі факти, за якими був визначений строк провадження стягнення та сума заборгованості за кредитом є такими, що взагалі не відповідають дійсності.

Також, до загальної суми стягнення включені витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. Проте, стягнення таких витрат, пов'язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису, суперечить чинному законодавству України.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 18).

Позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов та розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення та додаткові пояснення до заперечень, в яких просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зазначаючи, що у приватного нотаріуса були наявні всі правові підстави для вчинення виконавчого напису.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Неодноразово направляла на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, а також надіслала письмові пояснення, в яких вказала, що даний позов позивача задоволенню не підлягає, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивачем не доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а її посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.а.с. 28-29).

Третя особа Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких пояснень чи заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не надійшло.

Суд, врахувавши клопотання позивача про розгляд справи без участі позивача, письмові заперечення представника відповідача, письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено зареєстрований в реєстрі за № 301 виконавчий напис на задоволення вимог відповідача про стягнення з позивача грошових коштів за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» № б/н від 27.08.2010 року у сумі 30 324,07 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом - 6 276,62 грн., суми заборгованості за відсотками - 18 736,27 грн., пені та комісії - 2 248,13 грн., штрафу - 1 363,05 грн., витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн.

Строком, за який провадиться стягнення, визначений - п'ять років три місяці три дні, а саме з 27.08.2010 року по 30.11.2015 року (а.с. 5).

Даний виконавчий напис було пред'явлено до виконання, та головним державний виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лебедєвою Людмилою Юріївною 01 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 6).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 289 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03. 03. 2004 року № 20/5 за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до п. 284 цієї Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Як викладено у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-141цс14, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

В своїх запереченнях ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 27.08.2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої отримала картку Універсальну. Вказаною карткою Позивач не користувалась.

26.02.2013 року, позивачу було перевипущено картку Універсальну на карту номер НОМЕР_1, а 15.03.2013 року відкрито ще одну карту з номером НОМЕР_2.

Вказаними картками, як зазначає відповідач, Клієнт користувалась, що підтверджується випискою по рахунку і дійсно першою операцією була операція 12.03.2013 року з внесенням власних коштів на рахунок в розмірі 350 грн.

Разом з тим, наведене спростовується матеріалами справи, а саме довідками про видані картки (а.с.а.с. 139, 140).

Крім того, в своїх поясненнях вказує, що нотаріус в виконавчому написі зазначає періодом стягнення 5 років 3 місяці 3 дні, починаючи з 27.08.2010 року по 30.11.2015 року. Банк визнає, що тут має місце помилки, адже фактично заборгованість стягується за період з 29.11.2013 року по 30.11.2015 року, оскільки саме з 29.11.2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитом.

Відповідно до п. 3.5. гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Положеннями ч. 1, ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 88, 87 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 214, 215 ЦПК України, , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, який було зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 301, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.08.2010 року в сумі 30 324,07 гривень (тридцять тисяч триста двадцять чотири гривні 07 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн