Справа № 755/2944/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є

з секретарями Рудь Н.В., Зимницькою М.Е.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представників третьої особи Вереслюка Л.О., Золотопупа С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради за участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на квартиру за спадкодавцем. Просить визнати право власності за позивачем право на спадщину, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., що була власністю ОСОБА_7 та увійшла до складу спадщини після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно звернулася із позовом до ОСОБА_6 за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» про визнання права власності у порядку спадкування за законом та просила визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., що була власністю ОСОБА_7 та увійшла до складу спадщини після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, просив задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що з моменту відкриття спадщини не зверталась до нотаріуса про прийняття спадщини, тому вважає, що втратила правову можливість претендувати на визнання частки у складі спадкового майна. Із зазначених підстав не зверталась до суду про визнання права на частку у спадщині.

Представники третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» Вереслюк Л.О., Золотопуп С.В пояснили, що ОСОБА_7 повністю сплатив пай. Позивач та відповідач зареєстровані у спірній квартирі, за рішенням суду з них солідарно стягнуто заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що відповідач ОСОБА_5 з 1991 року не проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_9 дав аналогічні пояснення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 - батько позивача (а.с. 12, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 - дружина ОСОБА_7 (а.с.15).

Згідно довідок Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1, сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6 513,00 руб. сплачена в повному обсязі в квітні 1974 року (а.с. 8, 52).

Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно частини 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах.

Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира у житлово-будівельному кооперативі «Комунар» м. Києва, загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тому після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця.

Спадкоємцями першої черги за законом є доньки спадкодавця: позивач та відповідач - ОСОБА_5 (а.с. 70, 74-75).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

19 січня 2017 року відповідачем подано до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, оскільки з часу відкриття спадщини не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що відповідач ОСОБА_5 з 1991 року не проживала за адресою: АДРЕСА_2

(а.с. 134).

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

06 лютого 2016 року позивач звернулась до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. 06 лютого 2017 року постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19, 20).

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану ОСОБА_7 в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

На теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв'язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_7.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю: визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на трикімнатну квартиру у Житлово-будівельному кооперативі «Комунар» м. Києва, загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 25, 1218, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу (в редакції 2004 року), Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 6-1 постанови Пленума Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", п.п.8,23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10, 11, 57-61, 174, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Комунар» про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на трикімнатну квартиру у Житлово-будівельному кооперативі «Комунар» м. Києва, загальною площею - 62,3 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна