Справа №461/2052/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», ОСОБА_1, за участю третіх осіб Львівської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування обтяження рухомого майна ,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2017 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське» звернулося до суду за позовом до відповідачів, за участю третіх осіб, про скасування обтяження рухомого майна. Свої вимоги мотивуває тим, що 25.11.2015 року між ОСОБА_4 та ПСП «Комишанське» укладено договір купівлі продажу №39 автомобіля FORD TRANSIT, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі кузова, рами WF0SXXTTFSCD09217. Укладенню цього договору передувало укладення договору комісії від 06.11.2015 року між ОСОБА_4 та відокремленим підрозділом № 2 ТзОВ "АВТОДРІМ", згідно з яким останній зобов'язувався за дорученням комітента за комісійну плату укласти договір купівлі продажі. У травні 2016 року позивачем отримано інформацію про те, що автомобіль FORD TRANSIT перебуває в заставі публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", заставодавцем автомобіля виступає фізична особа - ОСОБА_5. Підставою виникнення застави став договір застави транспортного засобу № 910.17875 укладений між публічним акціонерним товариством "ІДЕЯ БАНК" та ОСОБА_5 28.09.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_6 За вказаних обставин, наявність відповідної інформації в державному реєстрі обтяжень рухомого майна створює проблеми у реалізації права власності позивача на автомобіль FORD TRANSIT, а саме неможливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, як власника. Тому просить суд скасувати дане обтяження транспортного засобу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині скасування обтяження рухомого майна підтримав. Надав пояснення, аналогічні у викладеній позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Ідея Банк» проти позову заперечила повністю. Просила провадження по справі закрити, оскільки спір по суті є між субєктами господарювання про право власності на майно та повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Відповідач ОСОБА_5 та треті особи в судове засідання не з'явились. Судом направлялись повістки про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №910.17875 від 07.09.2012 року, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти на купівлю автомобіля за умови погашення заборгованості у відповідності до графіку щомісячних платежів із сплатою річної процентної ставки (а.с. 80-81).

28.09.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217, на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5 перед ПАТ ОСОБА_7 (а.с.6, 86-87).

Судом встановлено, що 06.11.2015 року між ОСОБА_4 та відокремленні підрозділом № 2 товариства з обмеженою відповідальністю "Автодрім" укладено договір комісії, згідно з яким останній зобов'язувався за дорученням комітента за комісійну плату укласти договір купівлі продажі ( а.с. 10).

25.11.2015 року між ОСОБА_4 та ПСП «Комишанське» укладено договір купівлі продажу №39 автомобіля FORD TRANSIT, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рамі WF0SXXTTFSCD09217, власність якого підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу (а.с. 8-9).

14.12.2016 року рішенням Личаківського районного суду м.Львова задоволено позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави (а.с.71-77). Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.17875 в сумі 232769,54 грн. В рахунок погашення кредитних зобов'язань звернено стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на предмет застави - автомобіль «Ford Transit», 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) WF0SХХТТFSСD09217, реєстраційний №ВМ 4059 ВС, який належить Приватному сільськогосподарського підприємства «Комишанське» (), шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника) за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від23.02.2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» на рішення Личаківського районного суду м. Львовавід 14.12.2016 р.(а.с. 78-79).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Спеціальним законом, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, є Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 3 Закону, обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону, якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжував дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі- продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Положенням статті 11 Закону встановлено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону, взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом.

За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Згідно ст. 42 Закону, держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 830 від 05 липня 2004 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» держателем Державного реєстру обтяжень рухомого майна є Міністерство Юстиції. Наказами Міністерства юстиції України від 25 червня 2015 року № 1059/5 та від 07 липня 2006 року № 57/5 державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України визначене адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, а також реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Статтею 43 Закону визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Приписами статті 44 Закону встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк.

Відтак, судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 кредитного договору даний договір та договір застави на даний час є діючими. Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.

Відповідно до ст. 14 Закону, якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, враховуючи те, що в провадженні суду апеляційної інстанції перебуває на розгляді справа за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права. Питання припинення обтяження рухомого майна може бути предметом розгляду у справі, що переглядається (відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2016 року).

Крім того, при відмові в задоволенні позовних вимог про припинення відносин застави за договором застави транспортного засобу відсутні законні підстави для вчинення реєстраційних дій щодо скасування обтяжень нерухомого майна. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» у повному обсязі.

У зв'язку з відмовою у позові, на підставі ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, а сплачена його сума не підлягає розподілу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», ОСОБА_1, за участю третіх осіб Львівської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування обтяження рухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.Р.Волоско.