Справа № 379/538/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

21.12.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Бабенко О.Ю., Сальник О.Л.,

з участю адвокатів: Сокол І.А., Якименка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і, уточнивши його просить суд визнати батьківство ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1) щодо ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Мала Березянка Таращанського району Київської області) та стягнути з нього на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року до досягнення дочкою повноліття та судовий збір в розмірі 640 грн., витрати по наданню правничої допомоги в сумі 3200 грн. та витрати понесені при проведенні судової-генетичної експертизи в розмірі 6620,70 грн..

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували прости ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому законом порядку, про причин неявки суд не повідомив.

Представниця відповідача в судове засідання не з'явилася, оповіщена у встановленому законом порядку, про причин неявки суд повідомила, проте доказів на їх підтвердження не надала.

Враховуючи позицію позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд встановив, що з вересня місяця 2012 року по лютий 2013 року позивачка перебувала в інтимних стосунках з відповідачем ОСОБА_4. Від даних стосунків в січні 2013 року позивачка завагітніла. Коли повідомила про це відповідача, він визнав своє батьківство щодо дитини, проте в подальшому змінив свою думку та відмовився від його визнання. Після чого сторони припинили будь-які стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачки народилася дочка ОСОБА_5.

Враховуючи те, що відповідач не подав заяву про своє батьківство, прізвище, ім'я, по батькові дитини було записано зі слів позивачки, відповідно до ч. 1 ст.135 СК України.

Сторони проживають окремо один від одного, відповідач добровільно участі в утриманні дитини не приймає, коштів не надає.

Суд, заслухавши учасників процесу, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 128 СК України підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, або спільне її виховання або утримування, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України.

Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Положення п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, визначають, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновку експерта № 223 від 22.08.2017 року, ОСОБА_4 є біологічним батьком дитини ОСОБА_5, вірогідність цього за результатами даної експертизи складає не менше 99,99 (а.с.43-48).

Таким чином, враховуючи вищевказане, беручи за основу висновок судової генетичної експертизи № 223 від 22.08.2017 року, суд приходить до висновку про встановлення батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, відповідач є працездатний, може та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, з врахуванням матеріального становища сторін, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини з усіх всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року до досягнення дочкою повноліття.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу понесених позивачем, то суд вважає, що стягненню вони підлягають виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.14 витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2017 року між позивачкою ОСОБА_3 та її представником адвокатом Якименком О.В., було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.12).

В свою чергу, у матеріалах справи наявні докази надання конкретних видів послуг та їх вартості, зокрема дане підтверджується довідкою-розрахунком від 12.09.2017 року із зазначенням затраченого часу (а.с.59).

Відповідно стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають документально підтверджені:

- 640 грн. судового збору, який сплачений 24.04.2017 року № квитанції 18268002-1 (а.с.1);

- 3200 грн. витрат на правничу допомогу, квитанції № 31/2017 від 24.04.2017 року та № 77/2017 від 12.09.2017 року (а.с.11);

- 6620,70 грн. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, квитанція № 0.0.824871102.1 від 11.08.2017 року (а.с.58).

Крім цього, згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка підлягає звільненню від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому його сплату в розмірі 640 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 126, 128, 135, 182, 191,199-200 СК України, ст.ст. 12,13, 76, 80, 81, 95, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати батьківство ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1) щодо ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Мала Березянка Таращанського району Київської області).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована в АДРЕСА_2), на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, (ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована в АДРЕСА_2), судовий збір в розмірі 640 грн., витрати по наданню правничої допомоги в сумі 3200 грн. та витрати понесені при проведенні судової-генетичної експертизи в розмірі 6620,70 грн..

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Повний текст рішення складено 26.12.2017 року.

Головуючий:О. М. Василенко