АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 650/355/15-ц Головуючий в І інстанції Корсаненкова О.О.
Номер провадження 22-ц/791/1476/17; 22-ц/791/1687/ 17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року та додаткового рішення від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Великоолександрівська селищна рада Херсонської області, державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним, усунення від права спадкування, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015р.ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3, треті особи: Великоолександрівська селищна рада Херсонської області, державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_4, після смерті якої він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадкування лише на обов'язкову частку в розмірі 1/3 спадкового майна.

Решту спадку отримав ОСОБА_3 на підставі заповіту, складеного на його користь спадкодавцем 24.12.2002р.

Оскільки копію заповіту він отримав лише 11.10.2013р., тому строк на його оскарження не пропущений. Враховуючи, що заповіт не відповідає чинному законодавству, не був підписаний спадкодавцем та не відповідав її волі, просив визнати його недійсним. Також просив скасувати видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадкування за заповітом на 3/4 частини спадкового майна. Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за законом в розмірі 1/2 частини спадкового майна.

У квітні 2015р. ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним, усунення від права спадкування, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він є онуком ОСОБА_4, тривалий час надавав їй допомогу, оскільки остання через похилий вік та здоров'я потребувала допомоги, тоді як її син ОСОБА_2, такої допомоги не надавав, а тому просив усунути відповідача від спадкування за законом у розмірі обов'язкової частки 1/4 частини спадкового майна.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_2 є інвалідом другою групи, тому ще в 2006р. отримав свідоцтво про право на спадкування за законом в розмірі обов'язкової частки у спадковому майні, тоді як позов про недійсність заповіту та збільшення розміру належної йому частки у спадщині заявив з пропуском строку позовної давності без поважних причин. Просив визнати дійсним заповіт, складений ОСОБА_4 24.12.2002р.

Крім того, заперечує факт прийняття спадщини та право ОСОБА_2 на отримання обов'язкової частки у праві на спадкування із тих підстав, що подані до нотаріальної контори заяви від 14.09.2006р. та 30.10.2007р. про прийняття спадщини підписані сторонньою особою, а також є підробленими довідки до акту МСЕК серії МСЕК-05 № 009087 від 20.07.2005р. та серії МСЕК-06 № 019183 від 13.07.2007р. про встановлення інвалідності ОСОБА_2, а тому просить визнати недійсними, що виключає право останнього на отримання обов'язкової частки у праві на спадкування за законом за наявності заповіту.

Просив визнати недійсними видані відповідачу свідоцтва про право на спадкування за законом від 24.10.2006р, 28.12.2006р., 30.10.2007р.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 04 липня 2017р. та додаткового рішення від 23 серпня 2017р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду у частині відмови у задоволенні поданого ним позову скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, вказуючи на те, що відмовляючи у задоволенні вимог про визнання заповіту недійсним, суд не перевірив належність підпису у заповіті заповідачу, не дослідив оригінали реєстрів нотаріальних дій, які зберігаються у державному нотаріальному архіві та неправомірно відмовив у призначенні судової почеркознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить залишити без змін рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні поданого ним зустрічного позову скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції, оскільки суд не дослідив всіх доказів щодо встановлення факту ухиляння ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, а також підробки довідок МСЕК, оскільки не призначив експертизу для встановлення характеру і ступеню пошкодження здоров'я ОСОБА_2

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегією суддів встановлено такі обставини.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина.

На випадок смерті остання 15.10.1999 р. склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_3. Решту належного спадкодавцеві майна, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 згідно заповіту, складеному 24.12.2002р.

ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом подання 28.07.2006р. відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Крім того, 03.10.2006р. до зазначеної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття ним спадщини за законом у розмірі обов'язкової частки спадкового майна, оскільки останній є сином спадкодавця та за станом здоров'я він визнаний інвалідом другої групи.

Справжність підпису заявника на вказаній заяві посвідчена нотаріально 14.09.2006р.

Недієздатність заявника станом на час відкриття спадщини встановлена відповідно до пенсіонного посвідчення серія НОМЕР_1, виданого 12.03.2002р. із призначенням пенсії по інвалідності другої групи, встановленої 09.08.2000р. на строк до 31.08.2002р. На підтвердження факту недієздатності за результатом повторного огляду та вставлення другої групи інвалідності, надана довідка МСЕК від 20.01.2005р., крім того 30.05.2012р. пенсію по інвалідності призначено безстроково. ( а.с. 50-97 т.1, а.с.33 т.2)

Заперечуючи право ОСОБА_2 на обов'язку частку у спадщині, як спадкоємця, який втратив працездатність та був непрацездатним за станом здоров'я на час відкриття спадщини, ОСОБА_3 та його представник в ході розгляду справи посилались на ту обставину, що на підтвердження інвалідності надана недійсна довідка МСЕК.

Однак, з матеріалів справи вбачається, і це підтверджено довідкою УПФ України від 12.10.2015р. № 1594, що ОСОБА_2 інвалідність другої групи з причин загального захворювання встановлена із 18.08.2000р. та діє до теперішнього часу. Також суд дослідив і надані довідки МСЕК за весь час переоглядів особи, яка перебувала на обліку та до часу встановлення інвалідності безстроково. (а.с. 57,58 т.1).

Не спростовують висновок суду і доводи ОСОБА_3 про те, що довідки МСЕК мають ознаки службового підроблення, які є предметом розгляду у відкритому за заявою останнього кримінальному провадженні, оскільки за визначенням ч.4 ст.61 ЦПК України, тільки вирок суду, постановлений за результатом розгляду кримінальної справи, має обов'язкове значення для цивільного суду з питань підробки вказаного документу.

Крім того, рішення уповноваженого органу МСЕК з питань встановлення інвалідності можуть бути переглянуті в порядку, встановленому Положенням про МСЕК і Положенням про індивідуальну програму реабілітації та адаптації інвалідів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992р. № 83.

Отже, питання оскарження рішення МСЕК, не було предметом судового розгляду у цивільній справі, яка розглядається, а тому суд першої інстанції правомірно вважав, що непрацездатність спадкоємця ОСОБА_2, як інваліда 2 групи, є підставою для набуття права на обов'язкову частку у спадщині згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України.

Не позбавляють права на обов'язкову частку у спадщині і твердження про те, що ОСОБА_2 ухилявся від догляду та надання допомоги спадкодавцю, оскільки за визначенням ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані.

У даному випадку належить врахувати ту обставину, що спадкоємець за законом ОСОБА_2, є непрацездатною особою внаслідок загального захворювання, внаслідок чого сам потребує сторонньої допомоги, а тому за об'єктивних причин не міг ухилятись від надання допомоги спадкодавцеві, яка постійно проживала разом із ОСОБА_3 на користь якого і склала заповіт.

Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 подав заяву від 30.10.2007р. про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину (обов'язкова частка) у спадковому майні, автомобіль ГАЗ-21, 1962 року випуску, держ. номер НОМЕР_2, що належить до спадкового майна.

Враховуючи викладені обставини справи та зазначені докази, яким суд надав належну оцінку, а тому дійшов правомірного висновку про те, що незалежно від змісту заповіту, недієздатний спадкоємець за законом набуває право на отримання обов'язкової частки у спадковому майні, визначеної за правилами ст.1241 ЦК України, розмір якої у даному випадку має складати 1/4 частини, оскільки до спадкування за законом мали б залучатись два спадкоємця за законом.

Висновок про те, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_3 успадковує 3/4 спадкового майна відповідає встановленим обставинам справи та вимогам законодавства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 та пояснень його представника в ході розгляду справи, недійсність заповіту, складеного 24.12.2002р. на користь ОСОБА_3, пов'язано із тим, що заповіт на думку позивача не відповідав волі спадкодавця та не був підписаний заповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент його вчинення стороною (сторонами) вимог ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи, що оспорений заповіт складений 24.12.2002р., при дослідженні питань дотримання порядку та підстав для його нотаріального посвідчення, суд першої інстанції правомірно керувався нормами матеріального права, які діяли на час вчинення такої нотаріальної дії.

У відповідності до положень ст.ст. 534, 541 ЦК УРСР, що діяли на час складання оспореного заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній, або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не належать до спадкоємців за законом.

Заповіт має бути укладеним у письмовій формі, із зазначенням часу і місця його укладання, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Статтею 45 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус перевіряє справжність підпису учасників правочину, у даному випадку особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Суд першої інстанції визнав встановленим, що при посвідченні заповіту нотаріус з дотриманням вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат» перевірив особу та дієздатність ОСОБА_5 за наданим нею паспортом. Нотаріусом встановлена здатність заявника усвідомлювати значення своїх дій, а також роз'яснені зміст нотаріальної дії та наявність волевиявлення заповідача і усвідомлення наслідків вчинення такої нотаріальної дії.

Крім того, суд для перевірки доводів позивача, щодо справжності підпису спадкодавця у заповіті, призначив відповідну судову почеркознавчу експертизу згідно ухвали суду від 08.09.2016р. (а.с.198,257-258 т.5)

Для проведення зазначеного дослідження експерт направив до суду клопотання про надання необхідних для експертизи додаткових матеріалів, а саме: оригінал заповіту та необхідну кількість вільних зразків підпису заповідача, а також довідку про хворобу останньої та роз'яснення спеціаліста щодо можливого впливу хвороби на письмово - рухову навичку та чи відбувався процес змін в організмі обумовлений порушенням у центральній та м'язових системах та чи була хвороба очей пов'язана із наявністю чи відсутністю незвичайного стану, пов'язаного із хворобою. (а.с. 9-11 т.6).

Враховуючи встановлені судом обставини при нотаріальному посвідченні заповіту, наявність оригіналу останнього у спадковій справі, яка досліджена судом та висновок експерта від 16.01.2017р. про неможливість проведення почеркознавчої експертизи через недостатність матеріалів для виконання дослідження (а.с. 26-27 т.6), слід визнати правомірним висновок суду про недоведеність позивачем ОСОБА_2 доводів, щодо порушення порядку складання заповіту та відсутність належних доказів про те, що зміст заповіту суперечить дійсній волі спадкодавця.

З врахуванням наведеного, висновок суду про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог відповідає встановленим фактичним обставинам справи та наведеним нормам матеріального права, а тому підстави для скасування рішення суду та задоволення поданих сторонами апеляційних скарг відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1233, 1234, 1241, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року та додаткове рішення цього суду від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік