Справа № 185/7982/17
Провадження № 2/185/4053/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О.,

з участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2017 року позивачка звернулася з позовом до суду про поновлення строку позовної давності та про визнання за нею права на земельну ділянку (пай) по КСП «ім. Дзержинського» розміром 4,97 ум. кад. га. на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4, як спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування позову вона зазначила, що її батько ОСОБА_4 з 01 січня 1950 року по 01 січня 1976 року працював в колгоспі «ім. Дзержинського» в с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області та був його членом. 24 листопада 1992 року колгосп «Дзержинського» було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «ім. Дзержинського». Державний акт на право колективної власності на землю КСП «ім. Дзержинського» було видано 17 березня 1994 року. В списках громадян членів КСП «ім. Дзержинського», затвердженого рішенням загальних зборів, які прикладенні до державного акту на право колективної власності її батько значиться під номером 924. Однак, 23 грудня 1996 року її батько помер і не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Той факт, що її батько мав право на земельну частку (пай) і був в списках, які прикладені до державного акту вона не знала, тому до нотаріуса та суду з цього приводу не зверталась. Те, що її батько мав право на земельну частку (пай), як пенсіонер з числа членів КСП «ім. Дзержинського» вона дізналася в серпні 2017 року від землевпорядника Привовчанської сільської ради. Тому вона, як спадкоємець першої черги за законом має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Крім неї є ще два спадкоємця першої черги за законом, а саме донька померлої матері ОСОБА_2 та син померлої матері ОСОБА_3. Після смерті батька вона разом з братом та сестрою отримали спадщину, яка складалась із банківських вкладів. Про інше майно, яке можливо було успадкувати після смерті померлого батька, вони на той час не знали. Однак інші спадкоємці першої черги не претендують на право на вищезазначену земельну ділянку (пай), тому вона просить поновити їй строк звернення та визнати за нею право на вищезазначену земельну ділянку (пай).

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника та у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засіданні не зявилася, проте від неї надійшла заяві в якій вона зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, після смерті батька ОСОБА_4, як спадкоємцем першої черги.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засіданні не зявився, проте від нього надійшла заяві в якій він зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, після смерті батька ОСОБА_4, як спадкоємцем першої черги.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спадкування згідно ст.1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 грудня 1996 року помер ОСОБА_4 (арк.с.7).

Позивачка є рідною донькою ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку (пай) по КСП «ім. Дзержинського» розміром 4,97 ум. кад. га. на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Однак, батько позивачки не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як вбачається копії довідки (арк.с.12), виданої адміністрацією ТОВ «Відродження», то ОСОБА_4 дійсно працював у колишньому колгоспі імені Дзержинського з 1950 року по 1976 рік.

У довідці наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (арк.с.8) зазначено, що згідно з додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Дзержинського серії ДП від 17 березня 1994 року, у списках громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Дзержинського, ОСОБА_4 значиться під порядковим номером 924.

Пунктом 2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі ст.ст.1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

З огляду на вищевикладене з урахуванням того, що документально підтверджено факт трудових відносин померлого ОСОБА_4 з КСП «ім. Дзержинського» та перебування його в членах КСП з моменту прийняття на роботу, суд вважає доведеним факт членства його та наявність права на земельну частку (пай), яке він набув згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4, належним чином прийняла спадщину, а тому є всі підстави задовольнити вимоги позивачки та визнати за нею право на земельну частку (пай).

Стосовно застосування строку позовної давності, слід зазначити, що цей строк, згідно законодавства, починає перебіг, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушене право.

Позивачка дізналася про порушення своїх прав лише в серпні 2017 року від землевпорядника Привовчанської сільської ради, який їй пояснив, що якщо її батько був членом колгоспу та був внесений до списків, які прикладені до державного акту на право колективної власності на землю, але з якихось причин не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) та помер, вона як спадкоємець першої черги за законом має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а тому вважати строк позовної давності пропущеним не можна.

У судовому засіданні встановлено, що саме з цією дати у позивачки почався перебіг строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, ст.ст.1217, 1218 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) по КСП «ім. Дзержинського» розміром 4,97 ум. кад. га. на території Привовчанської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23 грудня 1996 року.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.О. Головін