Справа № 310/148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І, при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Продмаркет» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до «ТД Продмаркет» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, який уточнила під час розгляду справи, вказуючи, що 28.01.2016 року її на підставі наказу №1-К від 28.01.2016 року прийнято на посаду головного бухгалтера «ТД Продмаркет».

На підставі наказу № 5-К від 19.07.2016 року її звільнено за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

У день звільнення їй не було виплачено всіх сум, що належать їй від підприємства.

Зазначила, що заборгованість по заробітній платі за період січень-червень 2017 року складає 12 711,34 грн., заборгованість по заробітній платі за липень 2017 року та компенсація за невикористану відпустку разом становлять 2 668,06 грн., а загальний розмір заборгованості складає 15 379,40грн., які просила стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що позивачем заробітна плата за весь час роботи фактично не отримувалась, підписи на відомостях про отримання заробітної плати виконані не ОСОБА_1 З наказом від 19 липня 2016 року №4-К про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності позивача не ознайомлювали, вважають, що він був виготовлений пізніше. В обґрунтування цього посилаються на лист від 11.08.2016 року № 11/08/2016 року у якому директор «ТД Продмаркет» не зазначає про наявність наказу №4-К від 19.07.2016 року та погоджується з наявністю заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила суду, що дійсно ОСОБА_1 в період з 28.01.2016 року по 19.07.2016 року працювала головним бухгалтером в «ТД Продмаркет». З січня 2016 року по червень 2016 року їй своєчасно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується відомостями на виплату грошей за вказаний період.

18.07.2016 року на підприємстві для перевірки повноти та достовірності ведення бухгалтерського обліку було створено комісію, якою встановлено грубі порушення у роботі головного бухгалтера ОСОБА_1 За результатами перевірки 19.07.2016 року видано наказ №4К, яким ОСОБА_1 оголошено догану та прийнято рішення про компенсацію збитків за рахунок заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно по 20% від заробітку, починаючи з липня 2016 року до повного погашення.

19.07.2016 року ОСОБА_1 звільнено з роботи. На день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату за липень та компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 2 668,06 грн., але ці грошові кошти зараховано в рахунок спричиненого ОСОБА_1 матеріального збитку, тому заборгованість відсутня, а відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в період з 28.01.2016 року по 19.07.2016 року ОСОБА_1 працювала головним бухгалтером «ТД Продмаркет», що підтверджується письмовими доказами, а саме: копією трудової книжки (а.с. 8-9), копією наказу № 20/07-16 від 19.07.2016 року (а.с. 54), копією наказу № 6К від 05.09.2016 року (а.с. 48).

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата з січня по червень 2016 року. При цьому суд приймає до уваги надані позивачем ксерокопії відповідних бухгалтерських документів: відомість на виплату грошей № ВЗП-000002 за січень 2016 року (а.с. 114), відомість на виплату грошей № ВЗП-000003 за лютий 2016 року (а.с. 113), відомість на виплату грошей № ВЗП-000004 за березень 2016 року (а.с. 112), відомість на виплату грошей № ВЗП-000005 за квітень 2016 року (а.с. 181), відомість на виплату грошей № взп-000007 зі травень 2016 року (а.с. 108), платіжну відомість № М за червень 2016 року (а.с. 110).

Позивач зазначила, що зазначені документи вона не підписувала і грошові кошти не отримувала, але належних доказів, які цю обставину підтверджує суду не надала, а посилалась на лист директора «ТД Продмаркет» ОСОБА_2 № 11/08-2016/1 від 11.08.2016 року, який на, думку суду, не може підтверджувати існування заборгованості, так як він не містить інформації щодо факту, розміру та періоду заборгованості. У ньому зазначено про неможливість надання довідки про заборгованість у звязку з відсутністю необхідних документів.

Представник відповідача визнав, що ОСОБА_1 не отримала заробітну плату за липень 2016 року та компенсацію за невикористану відпустку в загальній сумі 2668,06 грн. Зазначена обставина також підтверджується роздруківкою з програми по нарахуванню виплат працівникам «ТД Продмаркет» за липень 2016 року (а.с.44). Також представником позивача не заперечувався наданий позивачем розрахунок заборгованості за липень 2016 року та компенсацію за невикористану відпустку.

Таким чином, при визначенні суми заборгованості суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 наказу № 4К від 19 липня 2016 року «Про притягнення ОСОБА_3, головного бухгалтера до дисциплінарної відповідальності» матеріальні збитки нанесені товариству внаслідок обовязкової сплати штрафних санкцій із-за невиконання головним бухгалтером обовязків по регулюванню обігу готівки компенсувати за рахунок заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно по 20% із заробітку, починаючи з липня 2016 року до повного погашення збитку.

Даний наказ ОСОБА_1 не оскаржено, а тому підлягає виконанню.

З огляду на зазначене розрахунок заборгованості по заробітній платі на липень 2016 року має наступний вигляд:

3000621х13=1857,14грн. (з/плата за липень без індексації),

1857,14+59,45=1916,59грн. (з/плата за липень з індексацією),

1916,59х1,5%=28,75грн. (військовий збір),

1916,59х18%=344,99грн. (ПДФО),

1916,59-28,75-344,99=1542,85грн.(сума за липень до виплати).

1542,85х20%=308,57грн. (утримання відповідно до наказу № 4к від 19.07.2016року).

1542,82-308,57=1234,28грн.

Таким чином, розмір заборгованості за липень 2016 року складає 1234,28грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Компенсація за невикористану відпустку визначається наступним чином:

13 (днів відпустки) х 107,52 грн. (середньоденна з/плата) = 1397,77 грн.

1397,77 х 1,5% = 20,97 грн. (військовий збір),

1397,77 х 18% = 251,60 грн. (ПДФО),

1397,77 грн. - 251,60 - 20,97 грн. = 1125,20 грн. (розмір компенсації до виплати).

Таким чином, розмір заборгованості за невикористану відпустку складає 1125,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Утримання в рахунок матеріальної шкоди із заробітної плати більше 20 % в місяць, а також за рахунок компенсації за невикористану відпустку безпідставні, оскільки суперечить наказу № 4К від 19 липня 2016 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 359,48 грн. (1234,28+1125,20).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 94, 116 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Продмаркет» на користь ОСОБА_1 1234,28 грн. заробітної плати та 1125,20 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього 2359,48 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Продмаркет» в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя