АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2318/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівСіренка Ю. В., Храпка В. Д.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної Марії Олександрівни про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу та про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 13 травня 2008 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 28 495 грн. на строк до 13 травня 2016 року. На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 13 серпня 2016 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, предметом якого є належний їй на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 2005 року житловий будинок АДРЕСА_1.

16 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу від 04 лютого 2005 року, оскільки для продажу предмета іпотеки необхідно правовстановлюючий документ на нього, яким є зазначений договір. Проте банку відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії з посиланням, зокрема, на те, що він не є стороною договору, тому не має права на отримання його примірника.

На підставі викладеного ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд визнати незаконною відмову державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. від 16.06.2016 року № 470/01-16 у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідну М.О. видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку №96, посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04.02.2005 року.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

При цьому апелянт зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що банк не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній, однак без наявності цього документу банк не може укласти договір купівлі-продажу, та задовольнити порушені права за рахунок предмета іпотеки, а відтак вимога банку про видачу дублікату правовстановлюючого документу відповідає визначеним законодавством України способом захисту цивільних прав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, позивач, звертаючись до нотаріуса з заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу не сплатив, відповідно до чинного законодавства, державне мито, передбачене Декретом КМУ «Про державне мито», а також, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є юридичною особою, за дорученням якої або щодо якої вчинялися нотаріальні дії, а тому державним нотаріусом було правомірно відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу будинку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання, в забезпечення виконання зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № CSR0GA від 13.05.2008 року, надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_7 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу №96 від 04.02.2005 року. В зв'язку з цим, 13.08.2008 року приватним нотаріусом Городищенського РНО Черкаської області Панасенко О.Р. було накладено заборону на відчуження будинку, розташованого за вказаною адресою. Заборону, згідно її копії, яка знаходиться у матеріалах справи, зареєстровано у реєстрі за № 794.

Кінцевий термін повернення кредиту, згідно позовної заяви, 13.05.2016 року.

16 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 04.02.2005 року за реєстровим №96, оскільки, як зазначив позивач у позовній заяві, для продажу вказаного вище будинку їм необхідний правовстановлюючий документ на нього. Даним правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу будинку №96, який був укладений 04.02.2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04.02.2005 року.

Згідно листа державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. про надання інформації № 470/01-16 від 16.06.2016 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу жилого будинку та роз'яснено, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним особам та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її безвісно відсутньою, такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства у зв'язку з цивільними, господарськими, адміністративними або кримінальними справами. Крім того, відповідно до п.п. 1.1 п. 1 гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дублікат документа видається у разі втрати або зіпсування його за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія. Виходячи з викладеного, вона змушена відмовити у видачі дубліката договору купівлі-продажу, так як це суперечить діючому законодавству.

Згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Право на оскарження дій нотаріуса чи відмову у їх вчиненні відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Наведений в ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» перелік підстав для відмови у видачі дубліката документа стосується осіб, які мають право на отримання дубліката документа, тобто перелічених у першому реченні ч. 7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», та підстав для його отримання, тобто лише у разі втрати або зіпсування документа, як це передбачено ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п.п. 1.1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами станом на 25 березня 2014 року) підставою видачі дубліката документа є втрата або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 вказаного Закону передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосується такі дії чи акти.

Як видно з листа державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. про надання інформації № 470/01-16 від 16.06.2016 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу жилого будинку та роз'яснено законодавство, що стосується видачі дублікату нотаріального документу. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилася. Заявник не вимагав надати йому письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вказаний лист є лише роз'ясненням прав позивача.

Крім того, судова колегія звертає увагу на ту обставину, що підставою для видачі дубліката документа згідно із наведеними нормами закону є його втрата або зіпсування, а суб'єктами, які мають право на його отримання є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялася дія, проте позивачем не було надано суду жодних доказів, що ПАТ КБ «Приватбанк» зверталось до іпотекодавця за наданням правовстановлюючого документу на будинок, що є перешкоди у витребуванні банком у іпотекодавця вказаного правовстановлюючого документа.

Таким чином, відсутність доказів звернення банку до іпотекодавця з вимогою отримання правовстановлюючих документів на предмет іпотеки свідчить про передчасність звернення до нотаріуса для отримання його дубліката, тому нездійснення нотаріусом цієї нотаріальної дії у такому випадку не може вважатись обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

З цих же підстав вірним є висновок районного суду про те, що банк не є особою, за дорученням якої або щодо якої вчинено нотаріальну дію, а саме, не є стороною посвідченого нотаріусом договору купівлі-продажу квартири, і тому не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документу.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»).

ПАТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не надав належної оцінки змісту укладеного між сторонами правочину та погодженим у ньому умовам, не врахував, що банк є іпотекодержателем та вищезазначене майно було передано позивачу в забезпечення виконання зобов'язання, не врахував ст.ст. 7, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», норми ЦК України та договір укладений між банком та боржником.

З огляду на викладене, банк посилається на неврахуванням судом вимог норм Закону України «Про іпотеку», що робить неможливим виконання звернення стягнення на предмет іпотеки та порушує його права, як іпотекодержателя.

Судова колегія, проаналізувавши вказані доводи апелянта, приходить до наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є дії державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Бідної М.О. щодо ненадання позивачу дубліката правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу будинку №96, який був укладений 04.02.2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та посвідчений державним нотаріусом Городищенської державної нотаріальної контори 04.02.2005 року (предмет іпотеки).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат» та інші законодавчі акти України.

Зі змісту п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» вбачається, що судам при розгляді справ даної категорії належить керуватись відповідними нормами закону України «Про нотаріат», нормами цивільного і іншого законодавства України, що стосується нотаріальних дій, які належить вчинити.

Таким чином правовідносини, що склалися між банком та державним нотаріусом регулюються нормами Закону України «Про нотаріат».

Пунктом 29 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, у тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Проте слід зазначити, що ні вказаний пункт договору, ні ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачає права банку отримувати необхідні для продажу документи безпосередньо у нотаріуса.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :