Справа № 355/639/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/5521/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 05.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі ОСОБА_2) звернувся до суду з вищевказаним позовом, у відповідності до ст. 509, 525-527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 561,60 грн. та суму судових витрат у розмірі 1600 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_3, підписавши анкету-заяву, отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, таким чином погодившись із «Умовами та правилами надання Банківських послуг» за умовами якої передбачено сплату 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 04 травня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 28 561,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить - 999,50 грн., заборгованість за процентами - 22 074,84 грн., заборгованість по пені та комісії - 3 650,99 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. , штраф (процентна складова) - 1336,27 грн., яку відповідачка в добровільному порядку не погашає, тому позивач просив стягнути вказані кошти у судовому порядку.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 990,50 грн. та 1 600,00 грн. судових витрат. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування та неправильність встановлення судом обставин, порушення застосування судом норм законодавства, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування факту заборгованості по кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що ОСОБА_3 не оспорює суму тіла кредиту, однак у заяві позичальника від 05 грудня 2013 року відсутні будь-які дані про нарахування пені та штрафів за користування кредитними коштами, у звязку з чим стягнув із позивачки тільки суму тіла кредиту.

Повністю погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 05 грудня 2013 року грошові кошти у розмірі 1000 грн., що підтверджується, анкетою-заявою та не оспорюється відповідачкою. (а.с. 9) .

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056 -1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2, в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, які утворились внаслідок заборгованості за кредитом, а саме заборгованість за процентами - 22 074,84 грн., заборгованість по пені та комісії - 3 650,99 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. , штраф (процентна складова) - 1 336,27 грн., свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 має сплатити на його користь вказані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, що підтверджується підписом ОСОБА_3 у анкеті - заяві.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що будь-які докази того, що відповідачка у справі - ОСОБА_3 ознайомлена та погоджувалася із вказаними умовами та правилами надання банківських послуг, згідно яких нараховуються проценти по нарахуванню пені, комісії та штрафів відсутні.

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили, що саме долучені до матеріалів справи Умови ( а.с. 11-34) є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року ( справа № 6-2320цс16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобовязання ОСОБА_3 за період з 05 грудня 2013 року по 04 травня 2017 року , на рівні облікової ставки Національного банку України, колегією суддів здійснюється за формулою:

[ Сума боргу]х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума]

[ 999,5]х [ 6,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 131 ( з 05.12.2013 по 14.04.2014) ] =[ 23,31]

[ 999,5]х [ 9,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 93 ( з 14.04.2014 по 16.07.2014) ] =[ 24,18]

[ 999,5]х [ 12,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 119 ( з 17.04.2014 по 12.11.2014) ] = [ 40,71]

[ 999,5]х [ 14 (%)] /100% / 365 днів х[ 85 ( з 13.11.2014 по 05.02.2015) ] =[ 32,57]

[ 999,5]х [ 19,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 26 ( з 06.02.2015 по 03.03.2015) ] =[ 13,88]

[ 999,5]х [ 30 (%)] /100% / 365 днів х[ 177 ( з 04.03.2015 по 27.08.2015) ] =[ 145,33]

[ 999,5]х [ 27 (%)] /100% / 365 днів х[ 28 ( з 28.08.2015 по 24.09.2015) ] =[ 20,69]

[ 999,5]х [ 22 (%)] /100% / 365 днів х[ 210 ( з 25.09.2015 по 21.04.2016) ] =[ 126,10]

[ 999,5]х [ 19 (%)] /100% / 365 днів х[ 35 ( з 22.04.2016 по 26.05.2016) ] =[ 18,15]

[ 999,5]х [ 18 (%)] /100% / 365 днів х[ 28 ( з 27.05.2016 по 23.06.2016) ] =[ 13,76]

[ 999,5]х [ 16,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 35 ( з 24.06.2016 по 28.07.2016) ] =[ 15,76]

[ 999,5]х [ 15,5 (%)] /100% / 365 днів х[ 49 ( з 29.07.2016 по 15.09.2016) ] =[ 20,73]

[ 999,5]х [ 15 (%)] /100% / 365 днів х[ 42 ( з 16.09.2016 по 27.10.2016) ] =[ 17,20]

[ 999,5]х [ 14 (%)] /100% / 365 днів х[ 168 ( з 28.10.2016 по 13.04.2017) ] =[ 64,37]

[ 999,5]х [ 13 (%)] /100% / 365 днів х[ 21 ( з 14.04.2017 по 04.05.2017) ] =[ 7,47]

Тобто, в сумі заборгованість за несвоєчасне виконання зобовязань складає 584,22 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованості по кредиту в сумі 999,50 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 584, 22 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн. за подачу позову до суду першої інстанції, що підтверджується платіжним дорученням № PROM5BVRR7 від 05 травня 2017 року (а.с. 2) та судовий збір у розмірі 1760 грн. за подачу апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням № PROM1В92НТ від 01 листопада 2017 року ( а.с. 88), що у сумі становить 3360 грн.

Таким чином, на користь Банку необхідно стягнути з ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у сумі 3360 грн.

Керуючись ст. 628, ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054, ч.3 ст. 1056-1 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", (, адреса: Україна 49094 м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50 роз.рах. 3111 МФО 305299) заборгованість по кредитному договору від 05 грудня 2013 року в розмірі 1583,72 грн, що складається із заборгованості по кредиту в сумі 999 грн. 50 коп. та заборгованості по відсоткам в розмірі 584 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", (, адреса: Україна 49094 м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50 роз.рах. 3111 МФО 305299) судові витрати в сумі 3360 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

ОСОБА_4