Справа № ЕУН 371/263/17 Головуючий у І інстанції Поліщук А.С.
Провадження № 22-ц/780/5333/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 18 13.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря: Марченка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миронівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Миронівське» про визнання недійсним попереднього договору, застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 11 лютого 2014 року між Миронівською державною адміністрацією та ПАТ «Миронівське» було укладено попередній договір, за умовами якого публічне акціонерне товариство «Миронівське» отримало у користування земельну ділянку площею 46,39 гектарів, що розташована поза межами села Польове Миронівського району Київської області. По спливу строку дії договору публічне акціонерне товариство «Миронівське» продовжує користуватися земельною ділянкою, чим порушує право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки.

Просив суд, визнати недійсним попередній договір від 11 лютого 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Миронівське» та Миронівською районною державною адміністрацією; застосувати наслідки недійсності правочину, зокрема зобов'язати публічне акціонерне товариство «Миронівське» повернути в натурі земельну ділянку державної власності площею 46,39 гектарів, що знаходиться за межами населеного пункту села Польове Миронівського району Київської області.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 11 лютого 2014 року між Миронівською районною державною адміністрацією та ПАТ «Миронівське» було укладено попередній договір №31. Миронівська районна державна адміністрація передала ПАТ «Миронівське», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в строкове, оплатне користуватися земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 46,39 гектар, яка знаходиться за межами населеного пункту Польове Миронівського району Київської області (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 2.1 попередній договір укладено на одинадцять місяців, тобто до 11 січня 2015 року (а.с. 5).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що попередній договір від 11 лютого 2014 року на момент звернення до суду припинено і позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачами законних прав, свобод чи інтересів позивача.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

З матеріалів вбачається, що наказом Головного управління держземагенства у Київській області затверджено документацію із землеустрою та передано в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 61,5513 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області.( а.с. 66)

Наказом Головного управління держземагенства у Київській області затверджено документацію із землеустрою та передано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення фермерського господарства загальною площею 4,8624 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 67).

Наказом Головного управління держземагенства у Київській області затверджено документацію із землеустрою та передано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення фермерського господарства загальною площею 17,1692 га кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Полівської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 68).

Починаючи з 2014 року Позивач намагається реалізувати надане йому законом право та отримати в установленому законом порядку в оренду земельні ділянки державної власності, які розташовані в адміністративних межах Попівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Зазначене право Позивача порушується, оспорюється та невизнається відповідачем - ПАТ «Миронівське».

Зазначених вимог суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочииу не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом: правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування,

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

ч.1 ст.236 ЦК України імперативно встановлено припис, згідно якого нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з тюмевту його вчинення, і при цьому не встановлено ніяких виключені або обмежень з даного припису, як от припинення договору згідно умов самого до-.твору або розірвання договору за домовленістю сторін.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений положеннями ст. 93, 116,123,124 Земельного кодексу України, положеннями ЗУ «Про оренду землі», іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначеня законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України « Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди, строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і переглядута відповідальності за її несплату.

При укладені оскаржуваного попереднього договору сторонами не досягнуто істотних умов договору. Зокрема, в попередніх договорах не зазначено кадастровий номер земельної ділянки та її розмір.

Відповідно до вимог ст. 4, 16 ЗУ «Про оренду землі», ч. 4 ст. 122 земельного кодексу України орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є центральні органи виконавчої влади та його територіальні органи, які відповідно до заккодну передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у користування на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади.

Згідно п. 12 перехідних положень Земельного кодексу( чинних на час укладення попереднього договору) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські селищні, міські радиз урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 445/2011 «Про державне агентство земельних ресурсів» визначено, що Держземагенство України відповідно до покладених на нього завдань передає згідно закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в користування для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року №258 затверджено положення про територіальні органи Держземагенства встановлено, що територіальні органи держагенства передають відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в користуванняч для всіх потреб.

Миронівська районна державна адміністрація не мала повноважень на укладення спірного договору оренди.

Колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним попередньго договору від 11 лютого 2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Миронівське» та Миронівською районною державною адміністрацією є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з тим, вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема зобовязання ПАТ «Миронівське» повернути в натурі земельну ділянку площею 46,39 га. повернення задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена однією зі сторін правочину.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам сторін та наданим сторонами доказам та прийшов до помилкового висновку про безпідставність та обґрунтованість заявленого позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду від 29 вересня 2017 року- скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Миронівської районної державної адміністрації, Публічного акціонерного товариства «Миронівське» про визнання недійсним попереднього договору, застосування наслідків недійсності правочину - задовольнити частково.

Визнати недійсним попередній договір від 11 лютого 2014 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Миронівське» та Миронівською районною державною адміністрацією.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: