АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3634/17 22-ц/774/2160/К/17
Справа № 210/3634/17 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2160/К/17 суддя Сільченко В.Є.
Категорія № 26 (ІV ) Доповідач Бондар Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( надалі ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат» ), ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ( надалі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ) про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом тривалого часу більше ніж 22 роки працював на різних посадах у шкідливих умовах виробничого середовища на підприємстві відповідачів, з яких 19 років 4 міс. на ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат» та 1 рік ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Шкідливі умови виробничого середовища стали причиною виникнення у нього професійного захворювання та втрати 55% працездатності та встановлення йому групи інвалідності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. Просив стягнути з кожного із відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 192000 грн. без утримання податків з фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2017 рокупозов ОСОБА_4Сзадоволено частково. Стягнуто на користь позивача ОСОБА_4Су відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» -60000 грн., з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 3000 грн., а також вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4Св задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом першої інстанції не враховано роботу позивача на інших підприємствах із дією шкідливих факторів виробничого середовища. Судом не взято до уваги, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори на виробництві при прийнятті на роботу. Крім того, вважає, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не вмотивований та на думку апелянта, є занадто завищеним.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4Св задоволенні позовних вимог до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у повному обсязі. Зокрема вважає, що судом не враховано, що актом про причини виникнення у позивача професійного захворювання не встановлено вину підприємства, що виключає неправомірність їх дій та відповідальність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював на шахті Родіна з 11.03.1991 року по 30.10.1992 р., з 06.06.1994 р. по даний час. Також з 22.03.1985 року по 03.08.1987 р. позивач працював на комбінаті «Кривбасшахтопроходка», де підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища.

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги за №073466 від 21.03.2012 року позивачу ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності, та 55% втрати професійної працездатності, з яких 5% - ХОЗЛ та 50% - по радикулопатії (а.с. 8).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №3, складеного 02.02.2012 року, встановлено що ОСОБА_4 працював в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 5 місяців. Професійне захворювання виниклоу звязку із роботою в підземних умовах шахти, які з причин несистематичного використання комплексу знесилення та засобів малої механізації характеризувалися запиленістю повітря робочої зони та важкою фізичною працею, в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Пунктом 15 Акту встановлені причини виникнення професійного захворювання, а саме робота на протязі 22 років 5 місяців в умовах важкої фізичної праці та пилу, параметри яких перевищували гранично допустимі.

Пунктом 19 Акту були встановлені особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво комбінату «Кривбасшахтопроходка», шахти «Родіна», ВО «Кривбасруда», ДП, ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» під час роботи ОСОБА_4 було порушено ст. 153 КЗпПУ та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 9-11).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у звязку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачами, з вини яких її заподіяно.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпеченнябезпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України занаявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У звязку із викладеним, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відсутність правової підстави для відшкодування позивачу шкоди у звязку із професійним захворюванням такими, що не відповідають законодавству.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_4 хронічного професійного захворювання від 02 лютого 2012 року, встановлено що позивач виконував роботи повязані з тяжкою працею, рівень якої відноситься до ІІІ класу шкідливості, та концентрація пилу в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК (а.с.10)

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає. Обовязок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя професійним захворюванням ОСОБА_4 повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з березня 2012 року, тобто з моменту встановлення йому вперше стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Також, спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Позивач змушений проходити стаціонарний курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, в нього встановлений стійкий больовий синдром, що позбавляє його вільно рухатися, позбавляє нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Судом врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, період роботи на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» майже 20 років, відсоток втрати професійної працездатності 55%, який при переогляді у грудні 2016 року збільшився до 65%, що свідчить про погіршення стану здоровя позивача, через прогресуюче професійне захворювання, вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності. Здоровя та життя людини є найвищою цінністю людини.

Однак, колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині відсутності обовязку відповідача відшкодовувати моральну шкоду, яка не була завдана їх підприємством.

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач посилався, що працював на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у шкідливих умовах 1 рік, проте дію шкідливих факторів виробничого середовища на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яка мала наслідок виникнення професійного захворювання ні позивачем, ні його представником не надано.

Як видно з п.16 Акту № 3 від 02 лютого 2012 року професійне захворювання у позивача виникло через роботу в період з 11.03.1991 року по 30.01.1992,з 06.06.1994 по даний час на шахті «ім.Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» в підземних умовах на різних посадах. Працюючи з 22.03.1985 року по 03.08.1987 р. в комбінаті «Кривбасшахтопроходка» позивач ОСОБА_4 виконував роботи,які також характеризувалися важкою фізичною працею та запиленістю робочої зони, параметри якої перевищували гранично допустимі ( а.с.10).

Крім того, п.19 Акту розслідування причин виникнення хронічнго професійного захворювання ОСОБА_4 № 3 від 02 лютого 2012 року не містить у переліку осіб, які порушили законодавство про охорону праці, підприємство відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а лише керівництво комбінату «Кривбасшахтопроходка», ш.Родіна ПАТ «Криворізький залізорудний комбіна», які порушили ст..153 КЗпП, ст..13 ЗУ «Про охорону праці».

Доказів роботи позивача на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як і доказів правонаступництва усіх прав та обовязків, щодо відшкодування спричиненої моральної шкоди комбінатом «Кривбасшахтопроходка» підприємством ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не надано.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відсутні правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки факт правонаступництва не встановлений матеріалами справи.

Отже, рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2017 року в частині стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та відповідно судового збору у розмірі 320 грн. підлягає скасуванню, на підстав положення п.1,2,3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2017 рокускасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного її тексту.

Головуючий:

Судді: