Справа № 364/1297/17
Провадження № 2/364/453/17
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

26.12.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю Позивача і Відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 28.11.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій Позивач просить суд: розірвати шлюб, зареєстрований між ними 18.08.1990 р. Пархомівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 9.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила, що 18.08.1990 р. вона з Відповідачем уклала шлюб, від цього шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Протягом останніх пяти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06.12.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 26.12.2017 р.

У судовому засіданні 26.12.2017 р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, ствердила обставини, викладені в її позовній заяві, додатково повідомила про те, що від шлюбу крім неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з чоловіком є ще двоє повнолітніх дітей. Позивач просила позов задовольнити, залишивши їй прізвище «Ковач».

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що працює в Києві, заробляє кошти на утримання сімї, в листопаді після сварки сказав дружині, щоб подавала на розлучення, проте дійсного наміру на розірвання шлюбу не має, вважає, що сімю можливо зберегти.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За частинами третьою, четвертою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходить з такого.

Відповідно до положень статей 24, 55 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Згідно зі статтею 112 названого Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас стаття 111 Сімейного кодексу України зобовязує суд вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України у пункті 10 постанови Пленуму від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене частиною першою статті 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або за ініціативою суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІV-БК № 850071, виданого 18.08.1990 р. Пархомівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 9 (а.с. 6); сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про його народження серії І-ОК № 270670, виданого 20.06.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 53 (а.с. 7).

За поясненнями сторін на даний час вони продовжують проживають спільно, виховують неповнолітню дитину, Позивач перебуває у декретній відпустці, Відповідач працює в м. Києві, заробляючи на утримання сімї.

Відповідно до частини сьомої статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 251, пунктом 3 частини першої статті 253 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; у такому випадку провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Керуючись статтею 111 Сімейного кодексу України, частиною сьомою статті 240, пунктом 4 частини першої, частиною другою статті 251, пунктом 3 частини першої статті 253, статтями 258-261, 263, 268, 272, 273, 351-355, підпунктами 8, 9, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Надати подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення 3 (три) місяці.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення визначеного судом строку для примирення.

Ухвала суду в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.А. Макаренко