Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 317/2772/17Головуючий у 1-й інстанції Ачкасов О.М.
Пр. № 22-ц/778/4724/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив

- визнати недостовірною інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 про факти ініціювання ОСОБА_4 кримінальних проваджень та блокування діяльності ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», спроб встановити контроль за вказаним підприємством, про факт зупинення ОСОБА_4 діяльності ПАТ «ЗАлК», а також розправу над ПАТ «ЗАлК» на замовлення ОСОБА_5, яка була поширена ОСОБА_2 08 вересня 2017 року біля будівлі Апеляційного суду Запорізької області за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, 162;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 01,00 грн.;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою судді суду першої інстанції від 18 жовтня 2017 року (а.с.40) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом ОСОБА_4 відкрито.

У листопаді 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав у цій справі зустрічний позов до ОСОБА_4, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в якому просив:

- визнати недостовірною інформацію, яка була поширена ОСОБА_4, начальником Головного управління національної поліції в Запорізькій області під час виконання ним трудових обов'язків, 11 вересня 2017 року під час проведення мітингу трудовим колективом Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та як таку, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_2, а саме (мовою оригінала):

- «...На протяжении двух лет не проводит инвентаризацию для того чтобы мы не могли посчитать сколько металла вырезается...»

*«...Не дозволяють керівництву цього підприємства розкраданню металобрухту, те яке вони наскладали, ті які вони вирізають...»

*«...ОСОБА_6 чітко знає про те, що не випускаються машини металобрухтом. Він загружає машину, вона виїзжає, її зупиняють та повертають на територію підприємства...»

- «...Зараз він бере трудовий колектив і питається тиснути на органи слідства..».

-«...ОСОБА_7 расскажите лучше насколько милионнов вьі вывезлі металлолома? Это єсть в материалах дела уголовного производства, я не могу разглашать сведения...»

- зобов'язати ОСОБА_4, начальника Головного управління національної поліції в Запорізькій області спростувати недостовірну інформацію, у спосіб який вона була поширена шляхом публічного виступу перед трудовим колективом ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15, ) за участю засобів масової інформації;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області моральну шкоду в розмірі 01,00 грн.;

- судові витрати стягнути з відповідачів.

Також, від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 надійшла заява про забезпечення доказів (а.с. 61-62) шляхом витребування від ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» наявних ухвал слідчого судді (суддів) якими встановлено відносно ПАТ «ЗАлК» будь-які несприятливі правові наслідки що стосуються блокування діяльності підприємства (в тому числі у вигляді накладання арешту на майно); інформацію про найменування/ПІБ акціонерів ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

Крім того, від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 64), а саме витребування у ГУНП в Запорізькій області належним чином завірених копій документів, а саме: особистої справи начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4; табелі робочого часу начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 за 08.09.2017 р., 11.09.2017 р., 12.05.2017 р.; копію журналу вхідної та вихідної кореспонденції ГУНП в Запорізькій області за період з 01.09.2017 р. по 30.09.2017 р.; докази отримання адвокатського запиту ОСОБА_8; докази вручення/направлення відповіді на адвокатський запит ОСОБА_8; витребування у слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, завірених належним чином копій матеріалів кримінального провадження №0001844 від 26.04.2016 р.; витребування у адвоката ОСОБА_8 завірених належним чином копій адвокатського запиту ОСОБА_8 до ГУНП в Запорізькій області по кримінальному провадженню №0001844 від 26.04.2016 р. з доказами направлення/вручення вказаного запиту; докази отримання відповіді ГУНП в Запорізькій області за підписом ОСОБА_9

Зокрема, від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про виклик свідків (а.с.65) ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та (а.с.66) про виклик особисто ОСОБА_4 для дачі пояснень по справі, участь ОСОБА_4 визнати обов'язковою.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року (а.с. 68-69):

- у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено,

- у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів відмовлено,

- у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів, виклик свідків, обов'язкову участь позивача відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 98-104) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, та в частині відмови у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про витребування доказів та виклик свідків, повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом та вирішення питання про розгляд клопотання про витребування доказів та виклик свідків.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною скаргою відкрито (а.с. 108), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.110).

У судове засідання 18 грудня 2017 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с.112-116) сторони у цій справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні 18 грудня 2017 року подала апеляційному суду клопотання від 15.12.2017 року (а.с.118-119), в якому просила відкласти розгляд цієї справи на іншу дату, враховуючи, що ОСОБА_2 бажає особисто приймати участь у розгляді апеляційної скарги, однак на сьогодні перебуває в учбовій відпустці, надала до свого клопотання виписку із наказу товариства про учбову відпустку.

За клопотанням відповідача ОСОБА_2, як сторони у цій справі, та з урахуванням обставин справи апеляційний суд міг би, але не зобов'язаний був відкласти розгляд цієї справи.

Однак, відповідач ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду особисто взагалі не подавав.

Неявка ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах, не є перешкодою для розгляду цієї справи апеляційним судом.

Оскільки, в силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Встановлено, що апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_2 відкрито 05 грудня 2017 року (ухвала апеляційного суду а.с.108).

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання сторін у цій справі і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалила у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін - позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 за присутністю представників останніх - за довіреністю представника відповідача ОСОБА_2 (а.с. 117) ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_4 за договором - адвоката (а.с. 35-36) ОСОБА_8

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодився, останню в апеляційному порядку не оскаржував.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду у цій справі є законність та обґрунтованість ухвали суду першої лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2

В решті ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядається.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи відповідачу ОСОБА_2 у прийнятті його зустрічної позовної заяви у цій справі та у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про витребування доказів та виклик свідків у цій справі, керувався ст. ст. 123, 133-135, 137,156 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, та виходив із наступного.

Згідно ст. 123 ч.2 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Проте, як було правильно встановлено судом першої інстанції, зі змісту зустрічного позову відповідача ОСОБА_2 та заявлених позовних вимог, його прийняття суперечить положенням ст. 123 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, адже спільний розгляд позовів не можна вважати доцільним, позови не виникають із одних правовідносин, вимоги за позовами не можуть зараховуватися, задоволення зустрічного позову не виключає задоволення (повне чи часткове) первісного позову, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у прийнятті вищезазначеного зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі слід відмовити, що не позбавляє права ОСОБА_2 звернутися у подальшому із цим позовом окремо від цієї справи до належного суду у порядку, визначеному ЦПК України.

Клопотання представника відповідача про витребування доказів, виклик свідків, обов'язкову участь позивача, суд першої інстанції правильно вважав передчасними та необґрунтованими, такими, що суперечать положенням ЦПК України, в редакції, чинній до 15.12.2017 року, тому суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні на цій стадії процесу.

Оскільки, згідно із ст. 133 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Відповідно ст. 137 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази; клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Проте, стороною відповідача ОСОБА_2 не долучено до вищезазначеного клопотання жодних відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто ним, як стороною, чи його представником, як особами, які беруть участь у справі, як і в повній мірі не обґрунтовано необхідність витребування цих доказів, враховуючи предмет доказування у справі і межі судового розгляду.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що клопотання про витребування копій матеріалів кримінального провадження суперечить положенням КПК України, а клопотання в частині витребування у адвоката ОСОБА_8 копій адвокатських запитів та відповідей на них суперечить нормам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд першої інстанції при вищевикладених обставинах правильно вважав передчасними та необґрунтованими клопотання представника відповідача про виклик свідків у судове засідання та обов'язкову участь позивача у судові засідання, оскільки конкретно не зазначено, що саме можуть повідомити свідки у суді під час їх допиту, з врахуванням предмету первісного позову, як і не обґрунтована необхідність на цій стадії вирішення питання щодо обов'язкової участі позивача для надання особистих пояснень згідно ст. 169 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд також виходив із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, тобто чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (20 листопада 2017 року).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вищезазначеними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі його представника не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на процесуальному законі (чинному на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції) та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі його представника, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_4 будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задовлення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 листопада 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.