справа № 631/368/17
провадження № 2-о/631/15/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Пархоменко І.О.,

при секретарі судового засідання Великородній Л.Ф.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківська обласна Державна адміністрація, про встановлення факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. В обґрунтування поданої заяви заявник вказує на те, що він постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 03 травня 1985 року по 20 травня 1988 року. Заявник з 03.05.1985 року по 13.02.1986 року працював здирником живиці у Сорокошицькому лісництві ДП « Остерський лісгосп», з лютого 1986 року по квітень 1987 року працював в Сорокошицькому лісництві ДП « Остерський лісгосп» тимчасово. На момент аварії на Чорнобильській АЕС, 26 квітня 1986 року, та після аварії заявник тривалий час проживав в зоні гарантованого добровільного відселення. З 20.05.1988 року виїхав із Черніговської області до Росії, де й зареєструвався. ОСОБА_1 неодноразово звертався до Харківської обласної адміністрації щодо отримання посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи та отримав відмову у видачі посвідчення у звязку з ненаданням підтвердження факту проживання заявника на території зони гарантованого добровільного відселення. Для підтвердження факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення вимушений був звернутися до суду.

Заінтересована особа - Харківська обласна Державна адміністрація, надали суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника управління, винести рішення відповідно до чинного законодавства.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги підтримав, пояснив, що в нього були довідки в підтвердження факту його проживання на території зони гарантованого добровільного відселення. В 2012 році за місцем його проживання сталася пожежа. Його майно , речі та документи сгоріли. Для підтвердження факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення вимушений був звернутися до суду. Просив заяву задовольнити.

Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що заявник з 03.05.1985 року по 13.02.1986 року працював здирником живиці у Сорокошицькому лісництві ДП « Остерський лісгосп» , з лютого 1986 року по квітень 1987 року працював в Сорокошицькому лісництві ДП « Остерський лісгосп» тимчасово, що підтверджено довідкою №83, виданою 24.07.2014 року ДП «Остерське лісове господарство».

На момент аварії на Чорнобильській АЕС, 26 квітня 1986 року, та після аварії заявник тривалий час проживав в зоні гарантованого добровільного відселення. З 20.05.1988 року виїхав із Чернігівської області до Росії, де й зареєструвався.

Відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджених Постановою КМУ України від 23.07.1991 року № 106 село Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

З довідки обласного державної казенної установи «Управління соціального захисту населення по Братському району» №2018 від 25.05.2017 року вбачається, що первинні документи, на основі яких було видано посвідчення ОСОБА_1, як особі на яку вплинуло радіоактивне забруднення внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС серії АН № 071332 від 02.10.1998 року, направлялися в комітет по праці адміністрації Іркутської області, яким видавалось посвідчення. В особовій справі № 0045184 мається копія документів адміністрації Черніговської області від 27.07.1998 року № 1-13/126 в підтвердження факту проживання ОСОБА_1 з 07.07.1985 року по 20.05.1988 року в с. Сорокошичі по вул. Вовчка, 2 району Чернігівської області, відповідно до даних паспортного столу Козелецького РВ УМВС. Також в особовій справі є копія документів торгово промислової палати міста Братска, переклад службових документів № 178-05-00478 від 17.04.2003 року. В довідці вказано, що ОСОБА_1 дійсно працював здирником живиці у Сорокошицькому лісництві ДП « Остерський лісгосп» з 03.05.1985 року, з 14.02.1986 року по березень 1987 року працював тимчасовим працівником того ж лісництва. Довідка видана директором лісгоспу ОСОБА_2, головним бухгалтером ОСОБА_3.

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 відділом наглядової діяльності по м. Братську і Братському району зясовано, що 15.05.2012 року в результаті переходу лісної пожежі №31 вогнем було повністю знищено житлові будинки № 21 та №23 по вул. Центральній сел. Бурншська Вихоря, Братського району. Також в результаті пожежі було знищено майно ОСОБА_1- побутова техніка, меблі, речі.

ОСОБА_1 04.06.2009 року Міністерством соціального розвитку, опіки та піклування Іркутської області було видано посвідчення серії АЗ № 098156,з якого вбачається, що заявник постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 26.04.1986 року по 20.05. 1988 року.

При зверненні ОСОБА_1 до Харківської обласної адміністрації щодо отримання посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, заявнику було відмовлено у видачі посвідчення у звязку з ненаданням ним підтвердження факту проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Крім випадків передбачених ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які вказує заявник, ОСОБА_1, у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, викладені вимоги підлягають задоволенню.

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 03 травня 1985 року по 20 травня 1988 року у с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області у зоні гарантованого добровільного відселення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Пархоменко І.О.