Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №333/1048/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Провадження №22-ц/778/1731/17 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.,

секретаря Евальд .Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК», треті особи - Національний банк України, публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» (далі - ПАТ «МЕТАБАНК»), який неодноразово уточнювала.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25.10.2007 року між акціонерним банком «Металург» та нею був укладений споживчий кредитний договір №62А.

Вважає, що оскільки вказаний договір був забезпечений іпотекою, тому укладений ОСОБА_3 кредитний договір є договором приєднання, у розумінні ст.634 ЦК України, і сторона, яка розробляє його умови (кредитодавець), повинна враховувати вимоги чинного законодавства, зокрема Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до зазначеного Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію характеризується п'ятьма ознаками: необхідність, доступність, достовірність, повнота, своєчасність. Саме сукупність усіх вказаних ознак в інформації є виконанням суб'єктами господарювання вимог законодавства. В іншому ж випадку настає відповідальність, передбачена ст.ст. 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені Постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2007 року, банки розробляють форму надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

Банк повинен був надати перед укладанням кредитного договору споживачеві (позичальнику) для ознайомлення необхідну, доступну, достовірну, повну та своєчасну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, що затверджується рішенням уповноваженого органу банку та доведеною до відома структурних підрозділів банку.

У кредитному договорі або додатку до нього має бути надано детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача шляхом підписання окремого документа, який має міститися у матеріалах кредитної справи, що визначено вимогами додатку №2 до постанови Правління Національного банку України №23 від 25.01.2012 року.

Споживач не володіє спеціальними знаннями про властивості та характеристики кредитних правовідносин, самого кредиту, а тому обов'язок доведення необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про послугу споживчого кредитування покладається на суб'єкт господарювання, у даному випадку - на банк. Кредитна справа за кредитними договором №62А від 25.10.2007 року не містить усіх обов'язковий документів, що мають бути у кредитній справі у відповідності до положень постанови Правління Національного банку України №23 від 25.01.2012 року.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація про продукцію у кредитному договорі банком має надаватися перед укладанням договору (а не у договорі) про надання споживчого кредиту, умови якого вважаються прийнятими після його підписання. В даному випадку ОСОБА_3 таку інформацію від банку не отримувала.

Спірний кредитний договір є несправедливим за умовами, і це позивач не могла знати на час його підписання. Протягом дії кредитного договору (до 25.10.2027 року) банком жодного разу у письмовій формі не повідомлено споживача про зміну у сторону збільшення вартості іноземної валюти курсу долару у співвідношенні до гривні, що як наслідок призвело до значного фінансового навантаження для споживача в частині забезпечення належного виконання останнім взятого на себе зобов'язань. Різка неодноразова зміна у сторону збільшення ціни долара США по відношенню до гривні, яка відбулась поза межею волі позичальника, докорінно змінила виконання обсяг зобов'язання, що мав намір прийняти на себе позичальник, і зробила виконання цього зобов'язання неможливим, що є несправедливим по відношенню до позичальника. І в даному випадку ця несправедливість на користь ПАТ «МЕТАБАНК», оскільки обсяг боргу позичальника на користь банку в національній валюті зріс більше, ніж у 5 разів.

Порушення відповідача полягають також у тому, що банком не було розроблено та не надавалося позивачу до моменту укладання кредитного договору письмової довідки для ознайомлення із необхідною, доступною, достовірною, повною та своєчасною інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та інше.

Враховуючи вказані порушення, ОСОБА_3 вважає, що кредитний договір №62А від 25.10.2007 року є укладеним з порушенням закону (ч.1 ст.203 ЦК України) та не відповідає внутрішній волі позичальника, що дає підстави визнати його недійсним із моменту укладення.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати кредитний договір №62А від 25.10.2007 року недійсним та застосувати до сторін за цим кредитним договором принцип подвійної реституції.

У червні 2015 року ПАТ «МЕТАБАНК» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка також уточнювалася представниками ПАТ «МЕТАБАНК».

В останній редакції позову було зазначено, що відповідно до укладеного між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МЕТАБАНК», та ОСОБА_3 кредитного договору №62А від 25.10.2007 року, ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 46 519 доларів США, строком погашення до 25.10.2027 року зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3

В якості забезпечення наданого кредитного договору 25.10.2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МЕТАБАНК», та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №602, на підставі якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_3 її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання ним умов кредитного договору.

Однак ОСОБА_3 порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд: солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20.05.2016 року у сумі 9 594,64 доларів США, що складається з: 1 822,81 доларів США - заборгованість - заборгованість по простроченому кредиту, 7 768,83 доларів США - заборгованість по простроченим процентам, та 125 884,51 грн., що складається з: 32887,15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 92997,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «МЕТАБАНК» судовий збір в розмірі 2 761,24 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «МЕТАБАНК» судовий збір в розмірі 2 761,24 грн..

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року первісний позов задоволено.

Визнано кредитний договір № 62А від 25.10.2007 року, укладений між АТ «Металург» та ОСОБА_3 недійсним.

Зобов'язано ПАТ «МЕТАБАНК» повернути ОСОБА_3 4 198, 06 доларів США.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ «МЕТАБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити, стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором та судовий збір з кожного у рівних частках.

Представник ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» до суду апеляційної інстанції не з'явився причини неявки в судове засідання не повідомив, будь - яких письмових клопотань від нього не надходило. Повідомлений про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України (в редакції на час відкриття апеляційного провадження), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судової повістки (т.2 а.с.15).

Аналогічні положення містяться у ст.. ст.. 128, 130 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.372 ЦПК України ( яка набрала чинності 15.12.2017року) судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності представника ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат», який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивача не було ознайомлено із необхідною, доступною, достовірною, повною та своєчасною інформацією про умови кредитування. Також умови кредитного договору є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, що виразилося в тому, що сума сплачених відсотків за користування кредиту майже у два рази перевищує суму кредиту.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів, що є підставою у відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МЕТАБАНК», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №62А відповідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 46 519 доларів США, строком погашення до 25.10.2027 року зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перед укладанням договору 16.10.2007 ОСОБА_3 підписала заяву-анкету на отримання кредиту в розмірі 46519 доларів США зі сплатою 14,5 % річних, строком на 240 місяців (т.1 арк.с.58)

Також, перед укладанням договору 16.10.2007 ОСОБА_3 була ознайомлена з умовами кредитування на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» під власний підпис (т.1 арк.с.59)

25.10.2007 між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк» та ОСОБА_3 укладено договір №62А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на придбання житла в сумі 46519 доларів США під 14,5 % річних, строком до 25.10.2027. (т.1 арк.с.60-61)

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами кредитування та попереджена про відповідальність в разі порушення строків повернення кредиту.

Пунктом п.7.1. кредитного договору встановлено, що позичальник ознайомлений з тарифами, що діяли на момент укладання договору.

У додатку №1 до кредитного договору зазначено детальний графік платежів, які повинна здійснювати позичальник, та з яким ОСОБА_3 була ознайомлена. (т.1 арк.с.62-64)

За змістом ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору; надання продавцю( виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець( виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ст.ст. 215, 1048-1052, 1054- 1055 ЦК України, ст.ст. 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач погодився з такими умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень. До того ж перед укладанням кредитного договору, банком було ознайомлено позивача у письмовій формі з умовами кредитування, а також надано йому інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту.

Позивач могла відмовитися від укладання кредитного договору на умовах визначених вищевказаним договором.

Підписанням договору без будь-яких застережень на отримання кредитних коштів, позивач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору.

Передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причини позивач ОСОБА_3 не скористалася, не відмовилася від його виконання, а тривалий строк користувалася кредитними коштами, що також свідчить про її згоду з умовами договору.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про визнання спірного договору недійсним не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, тому судове рішення в частині задоволення первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо вимог зустрічного позову ПАТ «МЕТАБАНК», то судова колегія приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про стягнення заборгованості з боржника та поручителя виходив з того, що визнано кредитний договір недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.

Встановлено, що 25.10.2007 між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МЕТАБАНК», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 62А відповідно до умов якого позичальник отримує кредитні кошти у розмірі 46519 доларів США зі сплатою 14,5 % річних, строком до 25.10.2027.

Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язується здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредиту шляхом внесення на рахунок суми 596,00 доларів США щомісячно в період з 1 по 25 число кожного місяця.

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_3 підтверджується меморіальним валютним ордером №СFL/216183 від 25.10.2007 року на суму 46519,00 доларів США (т. 1 арк.с.166).

ОСОБА_3 після отримання кредитних коштів у доларах США та їх обміну на гривню, сплатила за жито, придбане у ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» шляхом безготівкового переказу через АТ «Металург», про що свідчить квитанція про здійснення валютно-обмінної операції №ОУ_11630 від 25.10.2007 р, заява на переказ готівки CFL/216484 від 25.10.2007р., платіжне доручення № CFL/ 216185/1 від 25.10.2007р., меморіальний ордер № CFL/216185/4 від 25.10.2007р. ( т.1 а.с. 66-69).

Вякості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, 25.10.2007року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №602 ( т.1 арк.с.165).

Пунктом 1 договору поруки встановлено, що поручитель, в разі невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, зобов'язується погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту 46519,00 доларів США, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом.

Через неналежне виконання ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору утворилася заборгованість за кредитним договором, яка, відповідно до розрахунку, наданого банком та на час вирішення даного спору не спростований ОСОБА_3 та ОСОБА_4, станом на 20.05.2016 складає 9591,64 доларів США, у тому числі 1822,81 доларів США - заборгованість по простроченому кредиту, 7768,83 доларів США - заборгованість по простроченим процентам та 125884,51 гривень, що складається з :32887,15 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 92997,36 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів. Пеня розрахована за один рік (т.2 арк.с.31-33).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 на ч.4 ст.559 ЦК України як на підставу для припинення поруки, виходячи з наступного:

Статтею 257 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). ( Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року №6-53цс14)

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 частково сплачувала заборгованість, та останній платіж останньою здійснено 26.01.2015року.

Таким чином банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, та звернувшись 10 червня 2015 року до суду із зустрічним позовом, не порушив встановлений законом шестимісячний термін, що відповідає положенням ч.4 ст. 559 ЦК України та вищеназваній правовій позиції Верховного Суду України.

Представником ОСОБА_3. - ОСОБА_5 подано до суду апеляційної інстанції заяву від 16.05.2017 року про фальшивість доказів наданих суду ПАТ «МЕТАБАНК», а саме: додатку №1 до договору № 62А від 25.10.2007року Ваш розрахунок платежів по кредиту; додатку №1 до договору № 62А від 25.10.2007року; Умови кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» у рамках співробітництва з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат», меморіальний валютний ордер від 25 жовтня 2007 року №CFL/216183 ( т.2 а.с.217-218).

Під час вирішення даного спору, колегією суддів надана правова оцінка вищеназваним документам. Дані докази прийняті судом як належні та допустимі, оскільки представником ОСОБА_3. - ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.. 10, 60 ЦПК України ( в редакції яка була чинна на час подання заяви) не надано суду доказів, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

Крім того, представником ПАТ «МетаБанк» надана довідка щодо схеми платежів за кредитним договором, в якій наведена формула розрахунку щомісячних ануїтетних платежів ( т.3 а.с.4).

До того ж, Умови кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» у рамках співробітництва з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат», на час вирішення даного спору є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Викладене свідчить про те, що при вирішенні спору судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального і процесуального права, а тому у відповідності з п.п.3,4 ч.1 ст.. 376 ЦПК України оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, якою позовні вимоги за зустрічним позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають задоволенню, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «МЕТАБАНК» підлягають стягненню понесені банком судові витрати зі сплати судового збору в суді першої і апеляційної інстанцій (т.1 арк.с.159, т.2 арк.с. 30, 172, 197) в загальній сумі 9541,88 грн. (5522,48 грн. - за подачу позовної заяви, 4019,40 грн. - за подачу апеляційної скарги)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383 ЦПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» - задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у цій справі скасувати, ухвалити нову постанову наступного змісту:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК», треті особи - Національний банк України, публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору -відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» (р/р0 в АТ «МетаБанк», МФО 313582, ЄРДПОУ 20496061) заборгованість за кредитним договором № 62А від 25.10.2007 року в розмірі 9591,64 доларів США, що складається з : 1822,81 доларів США - заборгованість по простроченому кредиту; 7768,83 доларів США - заборгованість по простроченим процентам та 125884,51 гривень, що складається з : 32887,15 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 92997,36 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» сплачені судові витрати у сумі по 4770,94 гривень з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: М.С.Гончар

Г.С. Подліянова