РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

при секретарі Хомінській Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу стверджуючи, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя. Між сторонами шлюбні відносини повністю припинені, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає що, подальше спільне життя неможливо.

Позивач, до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони уклали шлюб 04.06.2011 р., зареєстрований у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, а/з № 16 /а.с. 5/.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 11-12/.

Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Шлюб сторін носить формальний характер. Відновлення і збереження родини сторін неможливо. Тому суд розриває шлюб сторін, вважаючи, що він розпався остаточно і існує формально.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди відповідача, суд вважає за можливим залишити відповідачу ОСОБА_2 прізвище Мороз.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7,10,11,12,17,27,31 ЦПК України, 104,105,110,112,113 Сімейного Кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 04.06.2011 р., у виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, а/з № 16.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище Мороз.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ