Справа № 755/3922/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Савлук Т.В.,

при секретарі - Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. щодо неналежного розгляду скарги, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю., в якій після усунення недоліків скарги, просили суд: визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. щодо розгляду та перевірки скарги заявників від 19.10.2016 року на протиправні дії та бездіяльність начальника відділу ДВС Голосіївського РУЮ м. Києва; зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві розглянути скаргу заявників від 19.10.2016 року відповідно до вимог статей 82-86 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час звернення зі скаргою) (а.с.5-11). Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про поновлення строку на оскарження бездіяльності заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. (а.с.1-4)

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги, проте подали до суду заяви про розгляд скарги без їх участі, в яких просять скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заступника начальника Управління - начальник відділу аналітики та статистики Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовський Р.Ю. в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому заперечував проти задоволення скарги (а.с.65) та подав письмові пояснення по суті скарги, які долучені до матеріалів справи (а.с.67-68).

Також свої письмові пояснення подав до суду представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с. 86-89)

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу та у передбачених законом випадках на приватних виконавців.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви, який закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в даних правовідносинах - в редакції Закону №2677-VI).

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 КПК України, зокрема, відповідно до частин четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, відповідно до вимог статті 82 Закону скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.02.2017р. у справі №6-2946цс16.

Статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677-VI) визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (частина перша статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно положень ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2013 року, який набрав законної сили 25 листопада 2013 року, цивільний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на користь кожного з позивачів по 30 тис. 570 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, по 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди та по 2 500 грн. витрат на правову допомогу.

7 липня 2014 року Дніпровський районний суд м. Києва направив виконавчі листи до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві для виконання.

24 липня 2014 року постановами державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито чотири виконавчі провадження, які 31 липня 2014 року було об'єднано у зведене виконавче провадження №45194239 про стягнення з ОСОБА_5 485 654 грн. 92 коп.

Рішення у добровільному порядку ОСОБА_5, якого з 26 травня 2014 року було умовно-достроково звільнено від відбування покарання, не виконав.

Також, рішення суду залишається не виконаним і в примусовому порядку, в зв'язку з чим, в порядку, визначеному ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677-VI), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві зі скаргою від 19.10.2016р., в якій просили провести перевірку дій вчинених державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 та начальником ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_7 по виконанню зведеного виконавчого провадження №45194239, визнати дії неправомірними та такими, що вчинені з грубим порушенням ними своїх службових обов'язків (а.с.12-20).

Зазначена скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 19.10.2016р. була розглянута Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві та за результатами розгляду скарги заступником начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовським Р.Ю. скаржникам надана відповідь від 25.11.2016р. (а.с.21-23, 80-81), яка направлена скаржникам 07.12.2016р. (а.с.24)

Як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 385 ЦПК України, скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Згідно роз'яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про поновлення строку на оскарження бездіяльності заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю., в якій посилаються на те, що визначений законом десятиденний строк на оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб ВДВС, пропущений ними через очікування висновків Верховного Суду України щодо юрисдикції цивільних та адміністративних судів при розгляді таких скарг.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою, предметом якої було б оскарження бездіяльності заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. щодо розгляду та перевірки скарги заявників від 19.10.2016 року на протиправні дії та бездіяльність начальника відділу ДВС Голосіївського РУЮ м. Києва.

Суд також враховує тривалість пропуску строку на звернення до суду з даною скаргою, яка перевищує три місяці.

За таких обставин, судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду з оскарженням бездіяльності заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю., у зв'язку з чим убачаються визначені законом підстави для залишення скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. щодо неналежного розгляду скарги - без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2677-VI), ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Озадовського Р.Ю. щодо неналежного розгляду скарги - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення судового рішення, в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: