УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про стягнення додаткових витрат на дитину, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про стягнення додаткових витрат на дитину.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з

ОСОБА_4 мають спільну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2009 року стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання

ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів.

Враховуючи, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує додаткових витрат на своє утримання, зокрема на навчання у Школі англійської мови для дітей і підлітків Green Сountry, на навчання та відпочинок за міжнародною програмою у США, а також на лікування та профілактику захворювань, стоматологічні послуги, ОСОБА_3 на підставі ст. 185 СК України, та з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 48 325 грн 42 коп., а також

3 225 грн 26 коп.

Рішенням Києво-Сятошинського районного суду Київської області

21 березня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 050 грн

26 коп. понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_6, у зв'язку з лікуванням та профілактикою захворювань.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 листопада

2016 року рішення Києво-Сятошинського районного суду Київської області

21 березня 2016 року скасовано в частині додаткових витрат на утримання дитини, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі 48 325 грн 42 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення витрат на утримання дитини, пов'язаних із лікуванням та профілактикою захворювань. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення інших додаткових витрат на утримання дитини (навчання та відпочинок), суд першої інстанції зазначав про те, що відповідач неспроможний брати участь у вказаних витрат, з огляду на його матеріальний стан.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні додаткових витрат на дитину (навчання та відпочинок), суд апеляційної інстанції виходив із того, що матеріальний стан позивача не впливає на його обов'язок утримувати дитину та брати участь у додаткових витратах на неї.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; як розподілити між сторонами судові витрати.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про народження від

26 серпня 2004 року серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2004 року, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4. та ОСОБА_3

Відповідно до довідок ПП «Грін Форест» від 09 квітня 2015 року та від 27 квітня 2015 року ОСОБА_6 навчається у школі англійської мови для дітей та підлітків Green Country (проект від школи «Грін Форест»), проявляє здібності до вивчення мови, тому школа рекомендує йому відвідати мовну літню програму у США та Буковелі.

07 квітня 2015 року між ОСОБА_3 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 було укладено договір № 001 про надання послуг допоміжної освіти під час перебування за кордоном.

19 травня 2015 року між ОСОБА_3 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 було укладено договір № 063 про надання послуг допоміжної освіти під час виїзних таборів.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 зазначала, що вона понесла витрати на утримання ОСОБА_6, що викликані особливими обставинами - відпочинок, навчання за міжнародною програмою в США. Розвиток здібностей дитини становлять 96 650 грн

84 коп., а саме: навчання та відпочинок у дитячому таборі «Буковель» з практики англійської мови в розмірі 1 000 грн завдатку та 4 700 грн; візовий збір у сумі 4 000 грн; навчання англійської мови в сумі 6 700 грн; навчання за міжнародною літньою програмою в США в загальній сумі 2 100 дол. США, що становить 47 156 грн 26 коп.; стоматологічні послуги у сумі 380 грн; літнє навчання за міжнародною програмою в США в сумі 1 500 дол. США, що становить 32 228 грн 58 коп., та у сумі 426 грн. Крім того за період з травня 2014 року по грудень 2015 року вона понесла витрати на лікування дитини та профілактику захворювань у розмірі 3 340 грн 53 коп., а також сплатила за підручники 3 100 грн.

Відповідач позов визнав в частині стягнення додаткових витрат на лікування, профілактику захворювань та стоматологічні послуги для дитини, в іншій частині зазначав, що немає змоги сплатити витрати на навчання та відпочинок ОСОБА_6 з огляду на свій матеріальний стан.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та помилково вважав, що при вирішенні питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не підлягає врахуванню матеріальний стан батьків.

Суд апеляційної інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, не з'ясував можливості участі батька у зазначених додаткових витратах на навчання та відпочинок, не встановив обставин, що можуть бути визнані істотними для вирішення спору про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зокрема стан здоров'я, матеріальне становище батьків, наявність у них інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо, та з урахуванням цих обставин, не визначив розміру додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків відповідно до ст. 185 СК України.

При цьому враховуючи, що в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини, профілактики захворювань та стоматологічних послуг, відповідач визнав позов та не оскаржував рішення судів попередніх інстанцій в цій частині, суд касаційної інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 335 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в зазначеній частині.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини (навчання та відпочинок) з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України рішення апеляційного суду в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 листопада

2016 року в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини (навчання та відпочинок) скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: Є.П. Євграфова

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович