Провадження №22-ц/772/3300/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач :Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 рокуСправа № 133/2880/14-цм. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року, ухвалену суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л.,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року головний державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Василюк А.І., звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання ним своїх зобов'язань.

Подання мотивовано тим, що на виконанні в Козятинському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №133/2880/14-ц ,виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 19.05.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 470984,37 грн. Рішення суду боржником не виконано і боржник ухиляється від його виконання.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2017 у задоволенні подання було відмовлено.

З такою ухвалою не погодився стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважаючи, що вона є незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ПАТ КБ «Приватбанк», дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог скарги, прийшла до висновку про її відхилення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Козятинському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №133/2880/14-ц виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 19.05.2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 470984,37 грн. Рішення суду не виконано, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

29.11.2016 головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, яку направлено на виконання до СО «Козятинські ЕМ «ПАТ Вінницяобленерго». Відповідно до Розпорядження від 16 січня 2017 року, 16 лютого 2017 року, 15 березня 2017 року, 18 квітня 2017 року, 13 травня 2017 з ОСОБА_3 утримувались кошти на погашення боргу, всього - 4188,69 грн.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд виходив з того, що державний виконавець не надав докази того, що боржник ОСОБА_3 вчиняє дії, які б свідчили про його ухилення від виконання зобов'язання за рішенням суду.

Вирішуючи дане питання суд першої інстанції звертав увагу на ту обставину, що станом на травень місяць 2017 року з боржника відраховувались кошти з його заробітної плати в рахунок погашення боргу.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, оскільки він прийнятий на основі повного дослідження обставин у справі, відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, за змістом ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Тобто встановлення заборони громадянинові України виїжджати за межі України можливо лише у випадку ухилення боржника від виконання обов'язку щодо сплати боргу. Такий факт має бути підтверджений відповідними доказами.

Колегією встановлено, що заявником, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, залишився недоведеним факт ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Посилання на ту обставину, що боржник звільнився зі свого місця роботи з метою ухилення від виплати заборгованості на увагу не заслуговує, оскільки Конституцією України (ст. 43) встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

А отже, в даному випадку, звільнення ОСОБА_3 з роботи, є реалізацією такого закріпленого за кожним громадянином права, і це не може розцінюватись як ухилення від виконання певних обов'язків. Крім того, як вказував заявник, відрахування з доходів боржника були здійснені, що вказує на безпідставність такого подання.

В апеляційній скарзі представника Банку вказує на те, що вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість боржника виїхати за межі України може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Колегія не бере до уваги такі доводи скарги, оскільки вони не ґрунтуються на положенні закону. Законодавцем визначено конкретну обставину, при настанні якої можливо застосування такого заходу. Вказані ж заявником обставини не є такими.

За змістом ст. 377-1 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду судом першої інстанції подання, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах справи, державний виконавець просив розглянути питання без його участі. А тому посилання скаржника на порушення районним судом норм процесуального права щодо незалучення останнього на увагу не заслуговують.

Довід щодо залишення поза увагою судом першої інстанції матеріалів виконавчого провадження спростовується тим, що копії матеріалів такого провадження були надані заявником до подання, містяться в матеріалах справи, судом досліджувались.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку про законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Підстав для її скасування колегія не вбачає.

Також варто наголосити, що при постановленні такої ухвали судом доцільно були взяті до уваги ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2017 року.

Головуючий

Судді: