Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2017 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку.Відповідач аліменти добросовісно не сплачує, внаслідок чого має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 40556,78 грн. Посилаючись на норми ст. 196 СК України та постанову Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до розрахунку по заборгованості, виданого держвиконавцем, позивач розрахувала пеню(неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з 09.02.2012 року по 18.10.2016 рік .В звязку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за несвоєчасну сплату аліментів за період з 09.02.2012 року по 18.10.2016 року в сумі-12233 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримала та відповідно до заяви від 25.05.2017 року про зменшення розміру позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в звязку з несвоєчасною сплатою аліментів за період з 09.02.2012 року по 28.02.2017 року в сумі 6187,51 грн.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та в задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 березня 2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання даного рішення було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в державній виконавчій службі Головного управління юстиції у Черкаській області.

Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз'яснив пленум у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Відповідно до розрахунків, наданих ДВС, відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але в різних розмірах, ніж нараховано пізніше державним виконавцем при виготовленні довідки про заборгованість, в зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментах відповідно останнього розрахунку наданого ДВС станом на 01.07.2017 року в розмірі 18010,68 грн.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Про те, що державним виконавцем визначався розмір заборгованості по аліментах, які повинен був сплачувати відповідач з моменту присудження їх судом та чи повідомлялися стягувач і боржник про розмір аліментів, який платник повинен сплачувати, а стягувач одержувати, а також про розмір заборгованості, доказів не надано.

Як вбачається з матеріалів справи єдиним джерелом доходів (заробітку) відповідача - є заробітна плата за основним місцем роботи. В період із 09 лютого 2012р. по теперішній час інших видів доходів (заробітку) відповідач не отримував - (відсутність депозитів в банківських установах і отримання процентів по депозитах, виграшів в лотереях та отримання призів, плата за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю), доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства, одержуваної пенсії), не змінював роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів, не приховував свого місцезнаходження та не здійснював інших дій що б свідчили про наміри ухилитися від виконання обовязків по утриманню.

Доказів того, що відповідач приховував розміри своїх доходів (Відповідно до статті 81 Сімейного кодексу України «Види доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів» та керуючись Постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 26.02.1993 р. № 146 (в редакції Постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 01.07.2002 р. № 869) затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб суду не надано.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості по аліментах Центрального відділу ДВС м. Черкаси вбачається, що відповідачем, навіть при відсутності місця роботи сплачувалися позивачу аліменти в тій чи іншій сумі. Дані розрахунки підтверджуються відповідними чеками та відображені у довідці-розрахунку наданій Центральним відділом ДВС м. Черкаси від 13 березня 2017 року за № 14- 1/4535.

Сам відповідач в судовому засіданні пояснив, що про заборгованість по аліментах він не знав, попереджень та повідомлень від державного виконавця не отримував.

Дана обставина є важливою, оскільки саме після такого попередження і саме з цієї дати слід нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення. Крім того, таке попередження необхідне ще й тому, що боржник, за його відсутності, сплачуючи заборгованість певними сумами, в разі незгоди, буде позбавлений можливості оспорювати її (заборгованості) розмір у встановленому законом порядку.

На боржника не може бути покладено обовязок правильного та самостійного обрахування розміру аліментів - це є прямим обовязком державного виконавця.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того,судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77-81 ЦПК України, на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, оскільки саме на позивача покладається доведення обставин, що відповідач належним чином повідомлявся про прострочення сплати аліментів та розмір заборгованості, а тому враховуючи вищевикладене позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 27 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть ознайомитись з рішенням по справі на офіційному веб-порталі в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6