Справа № 486/1465/17
Провадження № 2/486/832/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ФранчукО.Д.

при секретарі Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська Миколаївської області, про визнання права власності на 3/4 частки квартири відповідно до умов спадкового договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 23 лютого 2006 року між нею та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір відповідно до умов якого вона повинна забезпечувати ОСОБА_3 ліками, продуктами харчування, сплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги, роботи в квартирі поточний ремонт, а в разі смерті останньої набуде у власність квартиру АДРЕСА_1, належну на праві власності останній. Умови покладені на неї договором позивач виконувала належним чином. Однак після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, при зверненні до Центру надання адміністративних послуг м. Южноукраїнська Миколаївської області, їй було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на квартиру, АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що право приватної власності на 1/4 частку зазначеної квартири вже зареєстровано за ОСОБА_2 Зазначила, що не оскаржує право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку даної квартири, однак просить визнати з нею право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилась. Надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився. Відповідно до надісланої ним на адресу суду заяви, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи надіслав на адресу суду аналогічну заяву. Зазначив, що проти позовних вимог не заперечує.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на майно, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності по 1/2 частці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 12 - зворот).

23 лютого 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_3, після своєї смерті передає в особисту приватну власність ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 зобов'язується виконувати розпорядження ОСОБА_3 зазначені в п. 6 даного договору. Пунктом 5.1 .даного договору зазначено, що відчужувач пловідомляє, що квартира є його приватною власністю, т.я 1/2 її частки набута нею в результаті реалізації права на приватизацію житла безкоштовно, а інша 1/2 частки в результаті одержання спадщини після смерті чоловіка (а.с. 9). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та в зв'язку з укладенням договору накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 (а.с 10).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2009 року визнано недійсним в частині 1/4 частки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.07.2002 року державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області (зареєстроване в реєстрі за № 2126) на ім'я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. За ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14 - 15).

Як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла (а.с. 13). Та, відповідно до умов спадкового договору від 23 лютого 2006 року, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Однак, в реєстрації зазначеного права їй було відмовлено. Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 37913617 від 02 листопада 2017 року було виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме, відповідно до спадкового договору від 23.02.2006 року передбачається виникнення права власності на 1/1 частку квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3, за ОСОБА_1, однак під час пошуку було виявлено, що на 1/4 частки даної квартири вже зареєстровано право власності за ОСОБА_2 Зазначена обставина стала підставою для відмови в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1302 Цивільного кодексу України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ухвали ВССУ України від 23.02.17 у справі № 638/2581/16-ц, до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права. Згідно з Цивільним кодексом України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача.

Із положень глави 90 Цивільного кодексу України вбачається, що набувач здійснює покладені на нього договором обов'язки за свій рахунок і не має права на відшкодування витрат та сплату винагороди за рахунок майна, призначеного йому відчужувачем.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Спадковим реєстром є електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про посвідчені спадкові договори. У разі недодержання сторонами зазначених вимог спадковий договір визнається нікчемним.

З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору, до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів майном відчужувача є 3/4 частки квартири АДРЕСА_1, та саме зазначену частку квартири після смерті ОСОБА_3 згідно договору спадкування на вищенаведених вимог Закону набуває ОСОБА_1

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за нею права власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 263, 264 - 265, 268, 273, 280, п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованою та проживаючою: АДРЕСА_2, право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.Д. Франчук