Справа № 584/545/17
Провадження № 2/584/292/17 РІШЕННЯ
23.11.2017 Путивльський районний суд Сумської області
в особі : головуючого - судді Толстого О.О.
при секретарі Зікрати Я.В.
за участю : представника позивача - адвоката ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування в особі ОСОБА_5 районної державної адміністрації Сумської області, про усунення перешкод у користуванні господарською будівлею, -
Діючи в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 позивач звернулась з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 05.09.2013 помер ОСОБА_7, батько ОСОБА_6
За рішенням Путивльського районного суду від 27.08.2014 за ОСОБА_6 визнано право власності на спадкове майно - квартиру по проспекту І.Путивльського, 4/7 в м. Путивль Сумської області.
Крім того, за вказаною адресою знаходиться гараж, який померлий ОСОБА_7 успадкував після своєї матері ОСОБА_8
Однак відповідач незаконно зірвав замок на гаражі та протиправно ним користується.
Оскільки на неодноразові звернення звільнити приміщення гаражу відмовляється, просила усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом зобовязання відповідача звільнити гараж та передати ключі від замка гаражу.
Уточнивши свої вимоги в частині назви господарської будівлі, просила усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом зобовязання відповідача звільнити сарай та передати ключі від замка сараю.
Представник відповідача проти позову заперечував та посилався на те, що відповідач користується сараєм правомірно, оскільки придбав його у ОСОБА_7 за 10 тис. грн., про що було складено письмову розписку.
Третя особа у вирішенні цього спору покладалась на розсуд суду.
Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
05.09.2013 в м. Путивль Сумської області помер ОСОБА_7, батько неповнолітньої ОСОБА_6, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 7, 11).
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27.08.2014 за ОСОБА_6 визнано право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - квартиру № 7 по вул. Кірова (зараз - проспект ОСОБА_5), 4, у м. Путивль Сумської області, 1/2 частку якої він успадкував, але не оформив, після смерті своєї матері ОСОБА_8 (а.с. 6, 11).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1994, виданого органом приватизації ОСОБА_5 міськвиконкому, а також технічного паспорта на цю квартиру, приналежні до неї допоможні (надвірні) будівлі відсутні (а.с. 10, 50-52).

Не вбачається цього і з дослідженого в судовому засіданні схематичного плану земельної ділянки інвентарної справи БТІ на вказаний багатоквартирний будинок (78-79).

При цьому, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради народних депутатів від 25.06.1992 № 115 дозволено ОСОБА_8, оформити технічну документацію на будівництво сараю по вул. Кірова, 2, на підставі чого виготовлена експлікація щодо відводу земельної ділянки для будівництва господарської будівлі по вул. Кірова, 2 (а.с. 47-48).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено в пункті 33 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» в редакції Закону від 07.02.1991 N 697-XII, об'єктами права приватної власності були жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Пунктами 16, 27 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 N 56, передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Питання про користування прибудинковими територіями та реєстрація земельних ділянок вирішуються відповідно до чинного земельного законодавства України.

Пунктами 1.5, 1.6 Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 N 56, було визначено, що до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться : а) жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку; б) нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; в) вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); г) квартири багатоквартирних будинків.

Належні до вказаних об'єктів допоміжні будівлі та споруди реєструються у складі цих об'єктів. Державній реєстрації підлягають тільки ті об'єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації.

Пунктом 2.2 Порядку було передбачено перелік документів, який повинен був подати заявник, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а п. 5 - порядок оформлення фізичним особам права власності на об'єкти нерухомого майна при відсутності правовстановлюючих документів.

Спірна господарська будівлю (сарай) завершений будівництвом та є капітальною будівлею, оскільки має пов'язаний фундамент із землею, що видно з наданого фотознімку (а.с. 55) та не оспорюється сторонами.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_9 спірним сараєм користувалась ОСОБА_8 до своєї смерті (а.с.76), що підтвердили в судовому засіданні і ОСОБА_10 та інші свідки.

Згідно листа ОСОБА_5 міської ради від 31.07.2017 № 1323 та викопіювання зі схеми генерального плану м. Путивль (а.с. 74,75) цільове призначення земельної ділянки за місцем знаходження сараю по проспекту І. Путивльського, 4, згідно генерального плану м. Путивль - для багатоквартирної забудови.

Водночас, будь-яких документів щодо відводу земельної ділянки в порядку, передбаченому Земельним Кодексом Української РСР (1990 року), реєстрації у БТІ спірної будівлі в складі приватизованої квартири або як об'єкта нерухомого майна на окремій земельній ділянці, суду не надано.

В силу статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих те, що за життя ОСОБА_8 в установленому законом порядку оформила право власності на спірну господарську будівлю по вул. Кірова, 4 в м. Путивль, яка в подальшому була об'єктом права спадкування сина ОСОБА_8- ОСОБА_7 та дочки останнього ОСОБА_6

При цьому, довідка філії «ОСОБА_5 РЕС» від 06.05.2015 № 72-3/331 про те, що вказана будівля по вул. Кірова, 4/7 зареєстрована на ОСОБА_8 (а.с. 15) як належний доказ судом не приймається, оскільки свідчить про реєстрацію особового рахунку споживача електричної енергії ОСОБА_8, а не її речових прав.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 391, 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 210-212 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування в особі ОСОБА_5 районної державної адміністрації Сумської області, про усунення перешкод у користуванні господарською будівлею - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлено в повному обсязі 28.11.2017.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_11