Справа №694/577/17
У Х В А Л А

Іменем України

06.12.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді : Сакун Д. І.

при секретарі :Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звенигородка заяву про відвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородський район електричних мереж, ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Через канцелярію суду позивачем подано заяву, відповідно до якої він вказав, що Звенигородським судом при розгляді його справи порушуються розумні строки розгляду.

Враховуючи наведене заявляє відвід всьому складу Звенигородського районного суду у т.ч. судді Сакун Д. І. і просить передати його справу на розгляд до Ватутінського або Катеринопільського суду. Судове засідання, призначене на 06.12.2017р. просить провести без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію подав заяву про проведення засідання без їх участі. Просила в задоволенні заяви про відвід відмовити.

Проаналізувавши доводи заяви про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 20 ЦПК України підставою для відводу (самовідводу) судді можуть служити такі мотиви :

1) якщо під час попереднього вирішення цієї справи суддя брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) якщо він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно дост.23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

В обґрунтування заяви про відвід заявником не було подано жодних доказів які б викликали сумнів в неупередженості судді Сакун Д. І..

Твердження позивача про порушення судом строків розгляду справи, на думку суду, не відповідає дійсності.

Вказана справа була розподілена до провадження судді Сакун Д. І. згідно протоколу автоматизованого розподілу 31.10.2017р. Передана судді 01.11.2017р. та 02.11.2017 була винесена ухвала про прийняття справи до провадження і призначене судове засідання на 16.11.2017р. В подальшому у судове засідання позивач не зявився, внаслідок чого слухання справи відклалося на 06.12.2017р. У вказане судове засідання позивач також не зявився.

Таким чином, даним складом суду були здійснені усі необхідні процесуальні дії задля забезпечення розгляду справи, проте непроведення судових засідань відбулося виключно з вини позивача.

Стосовно загального строку розгляду справи у Звенигородському районному суді, суд також зазначає, що судові засідання не проводилися також виключно з вини позивача, який систематично не зявлявся в судові засідання, подавав заяви про відвід кожному складу суду та вчиняв інші дії спрямовані на відкладення розгляду справи.

Відповідно до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 ОСОБА_10 Європи від 17 листопада 2010 року щодо незалежності, ефективності та обов'язків суддів будь-яка стороння особа повинна утримуватися від дій, в тому числі висловлювань, що можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів є невід'ємними складовими їхнього статусу та гарантуються Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Недопустимо втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, прояв неповаги до суду та встановлено відповідальності за такі діяння.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи наведене суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід, так як обставини, на які посилається позивач не передбачені ст. 20 ЦПК України в якості підстав для відводу судді. Також суд розцінює заяви позивача про відвід та направлення справи до іншого суду як спосіб спрямувати справу до конкретного суду про який ним вказувалося неодноразово у заявах.

Крім того, задоволення такої заяви призведе до порушення прав відповідачів на судовий розгляд упродовж розумного строку справедливим і неупередженим судом, що гарановане статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 § 1 вимагає у суду в межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або субєктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Ветштайн проти Швейцарії, Мікалефф проти Мальти). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємоповязані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки.

Застосовуючи субєктивний тест, Суд неодноразово постановляв, що «особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою, доки не доведено протилежного».

З метою визначення незалежності суду, як того вимагає стаття 6 § 1, проявлення незалежності може бути важливим (Срамек проти Австрії). Стосовно прояву незалежності, точка зору сторони є важливою, але не вирішальною; вирішальним є факт «обґрунтованості» побоювань сторони у справі (Сасілор-Лормін проти Франції).

Повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Теж саме стосується і того, що у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (Морель проти Франції), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву у неупередженості суду (Ветштайн проти Швейцарії, Пабла Кю проти Фінляндії, Мікалефф проти Мальти). Обєктивний тест стосується переважно ієрархічних та інших звязків між суддею та іншими особами у справі. У кожному окремому випадку необхідно визначити чи характер та рівень стосунків у справі вказують на відсутність неупередженості з боку суду. З метою забезпечення судом необхідної довіри, потрібно також враховувати внутрішню організацію суду. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором.

Також суд зазначає, що заява про відвід судді Сакун Д. І. подається повторно і ухвалою суду від 16.11.2017р. у задоволенні аналогічної заяви було відмовлено. Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді Сакун Д. І., та доказів наявності інших обставин, передбачених ст.20 ЦПК України, суд вважає, що зазначені в заяві про відвід причини та обставини є помилковими, не відповідають фактичним обставинам, не ґрунтуються на вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст.126,128,130-131 Конституції України, ст.18-20,23,24 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Сакун Д.І. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. І. Сакун