АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/6018/16-ц Головуючий І інстанції - Іванова І.В.
Провадження № 22ц/790/4686/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

встановив:

03.08.2017 року ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 9 червня 1990 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 298.

В обґрунтування позову посилався на те, що він з відповідачем зареєстрували шлюб в 1990 році. Від спільного життя у зареєстрованому шлюбі народився син, який на даний час є повнолітнім. За час подружнього життя він з ОСОБА_3 не змогли утворити міцну родину. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На теперішній час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння. Спільне проживання припинилося понад три роки потому.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Суд вирішив: розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 9 червня 1990 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 298. Після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача залишити без змін.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 16 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, розглянувши справу за її відсутності, грубо порушив її права. Вона була позбавлена можливості приймати участь у судових засіданнях, подавати заперечення проти позову, давати пояснення, заявляти клопотання, у тому числі про надання їй з чоловіком строку на примирення.

В поданих 23.08.2017 року апеляційному суду письмових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3, підтримавши викладені в апеляційній скарзі вимоги, вказує на те, що в рішенні суду маються висновки про формальність шлюбу, про неспроможність с самого початку створити сім'ю, про підстави розірвання шлюбу, які не відповідають дійсності і взяті на віру судом без їх перевірки. В дійсності до звернення чоловіка з позовом у суд вони вели спільне господарство, прожили разом за однією адресою, за 30 років спільного життя створили міцну родину, в якій мали місце відносини, що побудовані на справжній довірі, взаємній повазі та підтримці. Вважає, що дійсною причиною для розірвання шлюбу є виключно ініціатива її чоловіка припинити сімейні стосунки, проти чого на сьогоднішній день вона не має жодних заперечень, однак не згодна з висновком суду першої інстанції в частині причин розпаду родини.

Перевіривши у відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ним було вжито передбачені законом заходи з метою забезпечення участі відповідача у вирішенні справи, однак ОСОБА_3 в судові засідання не з'явилася, а викладені в позовній заяві доводи про фактичне припинення шлюбних відносин та надані позивачем докази не дають підстав для їх відхилення та для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду зважуючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не оспорюється та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, був укладений у 1990 році і зареєстрований 09.06.1990 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, згідно актового запису №298. (а.с.5).

В поданій позовній заяві ОСОБА_4, поданій 05.06.2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова, яку, діючи за посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Феденко М.В. від 30.05.2016 року довіреністю подала громадянка ОСОБА_8, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_4, містилася вимога про розірвання шлюбу з посиланням на ту обставину, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, втрати почуття любові, поваги, довіри, взаємопоруміння.

Син, який народився від даного шлюбу, досяг повноліття, однак відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Справа розглянута судом 16 січня 2017 року без сторін.

Дійсно, як правильно вказує в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, суд розглянув справу без неї і при ухваленні рішення ґрунтувався на неперевірених доводах позивача щодо причин, які призвели до розладу та припинення шлюбних відносин.

Разом з тим, аналіз матеріалів справи у їх сукупності, з урахуванням доводів апеляційної скарги та письмових пояснень відповідача ОСОБА_3 свідчить, що передбачені законом підстави для скасування рішення суду відсутні.

Ухваленню рішення передували низка процесуальних та організаційних дій суду, спрямованих на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства, передбачених ст.1 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд, виконуючи вимоги ст.ст. 10, 74, 76, 127, 158 ЦПК України, надсилав рекомендованими листами зі зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції на адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, а також судові повістки про явку в судові засідання, які неодноразово змушений був відкладати у зв'язку з неявкою відповідача та поверненням вказаної кореспонденції з відміткою засобів зв'язку про закінчення передбачених нормативами строків зберігання у відділах доставки, неотриманням вказаної кореспонденції за повідомленнями про їх надходження адресату.

В отриманих судом повідомленнях підприємства «Укртелекому» також зазначено про неможливість вручення відповідачу телеграм з викликом в судові засідання у зв'язку з її відсутністю вдома за адресою, вказаною в позовній заяві, яка співпадає з адресою зареєстрованого в установленого законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_3, про яку на запит суду повідомив адресно-довідковий підрозділ ГУ ДМС УДМСУ в Харківській області ( а.с.3,8,9, 10, 11, 14, 16, 19, 20, 23, 24).

26.12.2016 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про підтримання позовних вимог, про розірвання шлюбу, про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника. (а.с.27).

Вичерпавши передбачені ч.ч.5-8 ст.74, ст.76 ЦПК України заходи з метою забезпечення участі відповідача в судовому засіданні, суд повідомив її про розгляд справи за допомогою оголошення в газеті у відповідності до вимог ч.ч.9,10 ст.74 ЦПК України і розглянув справу 16.01.2017р. на підставі наявних у справі доказів.(а.с.26, 28, 30, 31-32).

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції виконав покладені на нього законом повноваження і вирішив справу згідно із законом. Сам по собі факт розгляду справи без участі відповідача ОСОБА_3, не є безумовною підставою для скасування чи зміни рішення суду, оскільки законом не передбачено обов'язок суду примушувати сторону добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки, повідомляти органи поштового зв'язку з про можливу відсутність за місцем реєстрації та узгоджувати спосіб отримання на цей час поштової кореспонденції.

Наслідки такого відношення до отримання чи нехтування судовими повістками передбачені ст.77 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Дану справу у звязку з неявкою відповідача та необхідністю вжиття заходів по забезпечення її права на участь у розгляді справи, суд розглянув майже через півроку після отримання позовної заяви, а тому відсутні підстави для тверджень про порушення судом права відповідача на участь у розгляді справи.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та письмовим поясненням до них, наданих відповідачем ОСОБА_3, колегія суддів при ходить до висновку, що головне питання з вирішення спору у даній цивільній справі судом вирішено правильно, оскільки і відповідач ОСОБА_3 погоджується з тим, що на даний час шлюбно-сімейні відносини припинені та не заперечує проти розірвання шлюбу в судовому порядку.

Відповідач помилково стверджує в апеляційній скарзі про неправильність висновку суду в тій частині, що вона з чоловіком, начебто, не змогли утворити міцну родину та припинили спільне проживання три роки назад, оскільки такий висновок суду в рішенні відсутній. Зазначенні в описовій частині судового рішення доводів представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про причину розпаду сім'ї не є висновком суду в розумінні цього значення, передбаченого ст.ст.214,215 та ч.3 ст.61 ЦПК України, чого так побоюється апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не містять даних про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_3, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2017 року залишає без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна