Справа №173/2245/17
Провадження №2-о/173/129/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення факту смерті матері, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася заявник ОСОБА_1, з заявою про встановлення факту смерті матері, заінтересована особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, згідно якої просить встановити факт смерті ОСОБА_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: с. Покровське, Неклинівського району, Ростовської області, Російської Федерації, яка померла 16.07.2017 року у м. Шахтарську Донецької області.

В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на наступне: вона є донькою ОСОБА_2, яка померла 16.07.2017 року у м. Шахтарську Донецької області.

Відповідно до довідки про причину смерті форму № 106/у № 356 від 17.07.2017 року причиною смерті є хронічна серцево-судинна недостатність.

Після смерті ОСОБА_2, вона отримала наступні документи: лікарське свідоцтво про смерть № 356 від 17.07.2017 року, довідку при причину смерті № 106/у № 356 від 17.07.2017 року та свідоцтво про смерть ДНР № 074392, що видане 18.07.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної ОСОБА_3 юстиції Донецької Народної Республіки.

Однак, зазначені документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки їх було видано на тимчасово окупованій території України. У зв'язку з цим зазначені документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті за Законами України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, їй потрібно для оформлення допомоги на поховання, що й стало підставою звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз'ясень, даних в п.13Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Судом встановлено, що заявниця є донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Мати заявниці ОСОБА_2, померла 16 липня 2017 року у м. Шахтарськ Донецької області. Відповідно до довідки про причину смерті форми № 106/у № 356 від 17.07.2017 року причиною смерті є хронічна серцево-судинна недостатність.

Після смерті ОСОБА_2, заявниця отримала наступні документи: лікарське свідоцтво про смерть № 356 від 17.07.2017 року, довідку при причину смерті № 106/у № 356 від 17.07.2017 року та свідоцтво про смерть ДНР № 074392, що видане 18.07.2017 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної ОСОБА_3 юстиції Донецької Народної Республіки.

Але коли звернулась до Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, останній було відмовлено у реєстрації смерті її матері.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними заклададами, реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 257-1 ЦПК України.

Таким чином, на підставі наданих доказів з урахуванням практики Європейського суду, факт смерті матері заявниці ОСОБА_2, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для отримання допомоги на поховання.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1, про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Шахтарську Донецької області, що надасть можливість заявниці отримати допомогу на поховання.

Відповідно до ч.4,5 ст. 257-1 ЦПК України, Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 256-258 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа особа: Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення факту смерті матері - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, громадянки України, 09 квітня 1939 народження, місце народження: с. Покровське Неклинівського району Ростовської області Російської Федерації, яка померла 16 липня 2017 року у м. Шахтарську Донецької області.

Копію рішення направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для реєстрації факту смерті ОСОБА_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: с. Покровське Неклинівського району Ростовської області Російської Федерації, яка померла 16 липня 2017 року у м. Шахтарську Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання

Суддя Петрюк Т.М.