Справа № 459/3405/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4891/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2017 року по справі за поданням старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2017 року подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника- фізичної особи за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, до моменту фактичного виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Олійник Мар`яни Федорівни заборгованість за договором позики в сумі 8 000, 00 грн., 3% річних в сумі 158,47 грн., 2 808, 00 грн. інфляційних витрат, а всього 10 966, 47 грн., та рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.03.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 10310,68 грн., 2800,00 грн. судових витрат за надання правової допомоги, 487,20 грн. судового збору і 150,00 грн. за оголошення в пресі, та 3000, 00 грн. моральної шкоди.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду винесена на підставі неповного з`ясування та недоведеності всіх обставин, що мають істотне значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що задовольняючи подання суд посилався на те, що державним виконавцем у повному обсязі були вжиті заходи щодо примусового виконання виконавчого документу, які не дали позитивного результату щодо погашення по ньому заборгованості. Апелянт не погоджується з цим, оскільки зазначає, що в ухвалі суду немає згадки чи направлялись запити з метою встановлення наявності чи відсутності офіційного працевлаштування боржника. Судом на підставі поданих державним виконавцем витягів встановлено факт відсутності рухомого та нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення , проте державним виконавцем не звернуто стягнення на заробітну плату боржника, хоча він з 14.06.2016 року займає посаду Голови правління - ВАТ «Сокальагроспецмонтаж», та отримує заробітну плату.

Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2017 року та прийняти відповідне рішення, яким відмовити у задоволення подання.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 12.07.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого 19.04.2016 року.

25.05.2017 р. старший державний виконавець Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 у зв'язку із невиконанням рішення суду.

Висновок суду першої інстанції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв'язку із невиконанням ним рішення суду не відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 14.06.2016 року займає посаду Голови правління - ВАТ «Сокальагроспецмонтаж». Відповідно до довідки про доходи, заробітна плата ОСОБА_2 становить 3200грн.(а.с.50).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку що державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання рішення суду, державним виконавцем не було встановлено місце роботи ОСОБА_2 та звернено стягнення на заробітну плату.

Відповідно до п.2 ч.1 ст..10 Закону України «Про виконавче провадженн» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий

Судді