Номер провадження: 22-ц/785/7387/17
Номер справи місцевого суду: 513/279/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 16 червня 2017 року,-

встановила:

27 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у загальній сумі 11195,24 гривні.

Посилаючись на те, що остання не виконує умови кредитного договору № б/н від 18 червня 2007 року, укладеного між ними, про надання кредиту у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 16 червня 2017 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" подало апеляційну скаргу, у якій просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" про стягнення боргу, районний суд виходив з того, що перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з 30 квітня 2012 року. Трирічний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 30 квітня 2015 року.

Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 27 березня 2017 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 18 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений договір шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

На підставі зазначеного договору відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка не виконувала зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку складає 11195 гривень 24 копійки, з них:

2946,45 грн. заборгованість за кредитом;

5499,49 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;

1740 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 грн. штраф (фіксована частина).

509,30 грн. штраф (процентна складова)

За умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної карти. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова карта, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п. п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов).

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін не заявив про намір його припинення, така заява до банку від позичальника не надходила.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною картою граничний строк дії карти (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

По закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя карти про закриття картрахунку, а також за умовами наявних грошових коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахунком операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії), та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. 3.1.3 розділу ІІ «Правил користування платіжною картою»).

Після укладення договору Позичальник отримав кредит з №589816. Після чого, вказана картка неодноразово перевипускалась з таким самим номером по закінченню терміну дії, останній раз картка отримана відповідачкою ОСОБА_2 20.06.2012 року у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», по якій на сьогоднішній день і обліковується заборгованість перед Банком і термін дії карти встановлено до червня 2015 року.

Згідно п.п. 3.1, 3.4 Умов для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, надає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в заяві, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії документу.

Згідно з інформації з програмного комплексу щодо карти/рахунку вказано строк дії карти №589816 06/15, тобто строк дії картки до червня 2015 року. Тобто перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з червня 2015 року. Банком подано позовну заяву до суду у 2017 році, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту Кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін Кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Дані обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, судом першої інстанції не встановлювалися і до уваги не приймалися.

За таких підстав, колегія приходить до висновку, що рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_2на користь Банку загальної суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 11195,24 грн.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у загальному розмірі 3360 грн., із яких 1600 грн. - за подання позову, 1760 грн. - за подання апеляційної скарги на рішення суду (а.с.1, 105).

Керуючись ст.ст. 88, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.3, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 16 червня 2017 року - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 11195,24 грн., із яких: 2946,45 грн. заборгованість за кредитом, 5499,49 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1740 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 509,30 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» сплачений судовий збір у загальному розмірі 3360 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5