ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), у якому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 6 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, за яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Надра» у сумі 375 949,27 доларів США, що станом на 21 серпня 2014 року складала 4 929 743 грн80 коп., звернено стягнення на належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Наявність рішення про стягнення заборгованості, постановленого у справі за позовом банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач вважав доказом існування спору щодо розміру заборгованості, яке у сукупності із надісланням йому банком вимоги про усунення порушень не рекомендованим листом, а цінним, докази отримання якого відсутні, та порушенням приватним нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, вказує на наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, вчинений 6 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виконавчий напис за реєстровим номером 7536 про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3 та передана в іпотеку ПАТ «КБ «Надра» за договором іпотеки від 3 червня 2008 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 3 червня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за договором від 3 червня 2008 року зі строком повернення кредиту до 31 травня 2031 року, останній передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором також забезпечено порукою ОСОБА_5, що підтверджено договором поруки від 3 червня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2011 року солідарно стягнено з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 907 500 грн59 коп, що виникла станом на 16 березня 2010 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого 11 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитної заборгованості у сумі 1 907 500 грн59 коп; рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

ПАТ КБ «Надра» направило ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у якій містилося застереження щодо права банку звернутись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості. З часу надіслання зазначеної вимоги ОСОБА_3 на адресу банку жодних заперечень від позивача не надходило, що вказує на безспірність заборгованості, у рахунок погашення якої було вчинено виконавчий напис.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

6 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис за яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Надра» у сумі 375 949,27 доларів США, що станом на 21 серпня 2014 року складає 4 929 743 грн80 коп., звернено стягнення на належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 31 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання оспорюваного позивачем виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судами встановлено, що спір про стягнення заборгованості за кредитним договором від 3 червня 2008 року, укладеним ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3, розглядався у суді і рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2011 року, яке набрало законної сили 8 лютого 2012 року, солідарно стягнено зі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь банку заборгованість у розмірі 1 907 500 грн59 коп, яка виникла станом на 16 березня 2010 року.

Виконавчий напис нотаріус вчинив 6 жовтня 2014 року.

Оскільки станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вже була розглянута судом по суті з ухваленням судового рішення, яке набрало законної сили, спору в суді з приводу заборгованості ОСОБА_3 станом на 6 жовтня 2014 року не існувало.

Тому посилання суду першої інстанції на те, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір про стягнення кредитної заборгованості, а отже і спір щодо її розміру, є помилковим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, визначивши характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, встановивши, що банк дотримався передбаченої чинним законодавством процедури для вчинення виконавчого напису нотаріуса та надіслав ОСОБА_3 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у якій містилось застереження про право банку звернутись до нотаріуса із заявою щодо вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, врахувавши зміст рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2011 року, яке не виконано, та дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що на час вчинення виконавчого напису існував спір про суму заборгованості і обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у позові.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 7 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
Судді:О.В.Кадєтова С.О.Карпенко А.О.Леванчук О.В.Ступак