Справа № 369/6512/17
Провадження № 2/369/2993/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить 11/25 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, укладеного між нею та її матір'ю, ОСОБА_3, який посвідчено державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори, Києво-Святошинського району, Київської області від 14.06.1994 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-5666. Договір зареєстрований в БТІ Києво-Святошинського району Київської області 31.07.1996 року під реєстровим номером 423, в книзі № 2.

Згідно вказаного Договору, позивачу в конкретне користування згідно по поверхового плану від 16.12.1993 року, було виділено житлові кімнати: 1-8 площею 23.2 кв.м., 1-9 площею 9.3 кв.м., 1-10 площею 11.3 кв.м., 1-11 площею 7.9. кв.м., 1/2 частина коридора 1-6 площею 3.4. кв.м., частина кухні 1-7 розміром 2.08x1.50 м., літня кухня під літерою «Б» погріб під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «З».

В іншій частині будинку мешкає її рідна сестра ОСОБА_2, якій належить 14/25 частин вказаного будинку на підставі Договору дарування укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Київської нотаріальної контори 24.05.1997 року та зареєстровано в реєстрі Р№1-1351. Вказаний Договір зареєстрований БТІ Києво-Святошинського району Київської області 28.05.1997 року під реєстровим № 423, в книзі № 2.

З відповідачкою по справі склалися неприязні стосунки та непорозуміння щодо визначення режиму користування спільним майном.

Враховуючи ту обставину, що технічний паспорт на вище вказану будівлю виготовлений ще в 1993 році на теперішній час виникла потреба у виготовлені нового технічного паспорту.

У зв'язку з необхідністю отримати актуальну інформацію про технічні показники вище вказаного домоволодіння, 10.04.2017 року позивач звернулася до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» із замовленням про проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1. Для виготовлення технічного паспорту виконавець БТІ зобов'язаний провести обміри всього будинковолодіння за обов'язковою участю його співвласників.

Але, при виході працівників БТІ для проведення обмірів домоволодіння АДРЕСА_1 для подальшого виготовлення технічної документації, відповідач, ОСОБА_2, техніка КП БТІ не допустила, не надала дозволу для проведення замірів, що підтверджується Актом про не надання доступу до об'єкта інвентаризації від 14.04.2017 року та Довідкою від 20.04.2017 року за № 525.

Вважала, що відповідач своїми неправомірними діями, які виразилися у ненаданні доступу техніку КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної техніка КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» на подвір'я та житловий будинок АДРЕСА_1, для проведення інвентаризації житлових та нежитлових приміщень, чинить мені перешкоди у розпорядженні майном.

Тому позивач за первісним позовом просила зобов'язати відповідача, ОСОБА_2, допустити техніка КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» на подвір'я та житловий АДРЕСА_1, для проведення інвентаризації житлових та нежитлових приміщень, земельних ділянок.

Не погоджуючись з первісним позовом, відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, яку мотивувала тим, що на підставі Договору дарування від 24 травня 1997 року, укладеного між Дарителем, ОСОБА_3 та Обдарованою, ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом, Дудкіною Н.В., Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за номером у реєстрі: 1-1351 позивач, ОСОБА_2, є власницею 14/25 (чотирнадцять двадцять п'ятих) частини житлового будинку АДРЕСА_1.

28 травня 1997 року Договір дарування було зареєстровано БТІ Києво-Святошинського району Київської області у книзі 2 за номером у реєстрі:423.

Іншим власником 11/25 (одинадцять двадцять п'ятих) частини даного житлового будинку є відповідач, ОСОБА_1, на підставі Договору дарування від 14 червня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом, ОСОБА_5, Вишневої державної нотаріальної контори Київської області за номером у реєстрі: 1-5666.

31 липня 1997 року Договір дарування 2 було зареєстровано БТІ Києво-Святошинського району Київської області у книзі 2 за номером у реєстрі:423.

У 1995 році між співвласниками житлового АДРЕСА_1, якими на той час були: відповідач, ОСОБА_1 (11/25 частини) та її мати, ОСОБА_6 (14/25), за обоюдною домовленістю між останніми було досягнуто згоди щодо подальшого порядку користування ними житловими та нежитловими приміщеннями їх спільного АДРЕСА_1 з урахуванням максимально наближених до їх ідеальних часток (11/25 та 14/25) у праві спільної часткової власності на АДРЕСА_1, згідно виготовленого на замовлення останніх БТІ Києво-Святошинського району Київської області Технічного паспорту на АДРЕСА_1 від 13 лютого 1997 року зареєстрованого у реєстрі за номером 423.

Відповідно до Технічного паспорту від 13 лютого 1997 року БТІ Києво-Святошинського району Київської області зареєстрованого за номером 423 співвласниця, ОСОБА_1, відповідно до своєї частки (11/25) отримала у користування квартиру №2, в АДРЕСА_1, загальною площею 60,5кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., яка складалась з наступних приміщень: приміщення 2-1 (веранду площею 13,9кв.м.); приміщення 2-4 (житлову кімнату площею 26кв.м.); приміщення 2-2 ( житлову кімнату площею 11,3кв.м.); приміщення 2-3 (житлову кімнату площею 9,3кв.м.); а співвласниця, ОСОБА_3, з другого боку, отримала у користування квартиру №1, загальною площею 58,8кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., яка складалась з наступних приміщень: приміщення 1-1 (коридор площею 3.0кв.м.); приміщення 1-2 (комора площею 3,9кв.м.); приміщення 1-3( ванна кімната площею 4,3кв.м.); приміщення 1-4 (кухня площею 12,3кв.м.); приміщення 1-5 (коридор площею 4,3кв.м.); приміщення 1-6 (коридор площею 3,4кв.м.), приміщення 1-7 (житлова кімната площею 19,5кв.м.); приміщення 1-8 (житлова кімната площею 7,9кв.м.).

Згідно Технічного паспорту на АДРЕСА_1 від 13.02.1997 року у спільному користуванні співвласників, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, перебували надвірні будівлі і споруди, а саме: гараж Б, літня кухня В і погріб під літньою кухнею В, сарай Г, сарай Д, сарай Е, сарай 3, вбиральня Ж, колодязь №4, огорожа №3 та земельна ділянка загальною площею 0,1821га, яка складалась із земельної ділянки площею 0,557га з цільовим призначенням для обслуговування будинку господарських будівель і споруд, та земельної ділянки 0,1264 з цільовим призначенням під город.

За цих обставин, позивач, ОСОБА_2, отримавши за Договором дарування №1 від 24.05.1997 року право власності на 14/25 частини АДРЕСА_1 дотримувалась того ж порядку користування житловими і нежитловими приміщеннями у спільному АДРЕСА_1, який раніше було встановлено за обоюдною згодою між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, та фактично користувалась житловими і нежитловими приміщеннями, які згідно Технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1, в тому числі і житловим приміщенням 1-8 площею 7,9кв.м.

Надалі, позивач, ОСОБА_2, продовжувала користуватись у будинку АДРЕСА_1 у якій позивач та її родина проживали разом із матір'ю позивача та відповідача, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а відповідач, ОСОБА_1, користувалась квартирою АДРЕСА_1.

У 2016 році відповідач за цим зустрічним позовом, ОСОБА_1, незаконно знесла (зруйнувала) стіну між житловими приміщеннями 1-8 та 2-2, а саме зруйнувала стіну між належною позивачу, ОСОБА_2, житловою кімнатою площею 7,9 кв.м. та між належною відповідачу, ОСОБА_1, житловою кімнатою площею, 11,3кв.м., незаконно замурувала вхід (прохід) з приміщення 1-6 в приміщення 1-8, які перебували у користуванні позивача, ОСОБА_2, і, надалі, відповідач, ОСОБА_1, незаконно зробила (збудувала) з двох окремих житлових приміщень 1-8 та 2-2 одне житлове приміщення, яким відповідач, ОСОБА_1, та її родина незаконно користуються на теперішній час, на прохання до відповідача, ОСОБА_1, позивача, ОСОБА_2, повернути назад у користування останньої житлове приміщення площею 7,9кв.м., відповідач, ОСОБА_1, категорично відмовилась, чим було порушено право власності позивача на належну їй 14/25 чистину спільного АДРЕСА_1.

Надалі, з метою закріпити документально вчинення відповідачем ОСОБА_1, протиправних дій, а саме: самовільного замурування входу (проходу) з приміщення 1-6 в приміщення 1-8, які перебували у користуванні позивача, ОСОБА_2, самовільного зруйнування стіни між житловими приміщеннями 1-8 та 2-2 та самовільного об'єднання вказаних вище житлових приміщень 1-8 та 2-2 в одне житлове приміщення, як таке, яке, начебто, входить до складу належної відповідачу, ОСОБА_1, частки (11/25) у її праві спільної часткової власності на АДРЕСА_1 і вже не належить до частки (14/25) у праві спільної часткової власності позивача, ОСОБА_2, відповідач, ОСОБА_1, жодним чином не повідомивши про свій намір іншого співвласника АДРЕСА_1 позивача, ОСОБА_2, - звернулась до техніка КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області із заявою про проведення технічної інвентаризації житлових і нежитлових приміщень у АДРЕСА_1 та земельних ділянок і виготовлення за результатами проведеної такої технічної інвентаризації нового Технічного паспорту на АДРЕСА_1, із чим позивач, ОСОБА_2, не погодилась та відмовила техніку КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області в доступі до спільного АДРЕСА_1.

Па теперішній час позивач, та її родина, позбавлені можливості користуватися житловою кімнатою площею 7,9 кв.м., оскільки відповідач та її родичі перешкоджають в доступі позивачу та її родині до житлової кімнати площею 7,9 кв.м., яка входить до складу належної позивачу на праві спільної часткової власності, 14/25 частини житлового АДРЕСА_1, чим порушують право власності позивача, ОСОБА_2, на належну їй частину (14/25) в АДРЕСА_1.

Тому позивач за зустрічним позовом просила усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 14/25 частинами житлового АДРЕСА_1 - з боку ОСОБА_1. Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні 14/25 частинами житлового АДРЕСА_1, а саме житловим приміщенням 1-8 площею 7,9кв.м. в АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з часу набуття рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області законної сили по цивільній справі №369/6512/17, побудувати зруйновану відповідачем стіну між житловим приміщеннями 1-8 площею 7,9кв.м. та житловим приміщенням 2-2 площею 11,3кв.м., шляхом руйнування замурованого входу (проходу) між житловим приміщенням 1 -8 та нежитловим приміщенням 1-6 поновити вхід (прохід) з житлового приміщення 1-8 до нежитлового приміщення 1-6, та звільнити житлове приміщення 1-8 від належних ОСОБА_1 речей. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримав та просив їх задоволити, проти вимог зустрічного позову заперечував та просив у ньому відмовити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечував та просив у їх вимогах відмовити, вимоги зустрічного позову підтримав та просив їх задоволити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмови у вимогах зустрічного позову виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 11/25 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, укладеного між нею та ОСОБА_3, який посвідчено державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори, Києво-Святошинського району, Київської області від 14.06.1994 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-5666. Договір зареєстрований в БТІ Києво-Святошинського району Київської області 31.07.1996 року під реєстровим номером 423, в книзі № 2.

Згідно вказаного Договору, позивачу в конкретне користування згідно по поверхового плану від 16.12.1993 року, було виділено житлові кімнати: 1-8 площею 23.2 кв.м., 1-9 площею 9.3 кв.м., 1-10 площею 11.3 кв.м., 1-11 площею 7.9. кв.м., 1/2 частина коридора 1-6 площею 3.4. кв.м., частина кухні 1-7 розміром 2.08x1.50 м., літня кухня під літерою «Б» погріб під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «З».

На підставі Договору дарування від 24 травня 1997 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідченого державним нотаріусом, Дудкіною Н.В., Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за номером у реєстрі: 1-1351, ОСОБА_2 є власницею 14/25 (чотирнадцять двадцять п'ятих) частини житлового будинку АДРЕСА_1.

28 травня 1997 року Договір дарування було зареєстровано БТІ Києво-Святошинського району Київської області у книзі 2 за номером у реєстрі:423.

У зв'язку з необхідністю отримати актуальну інформацію про технічні показники вище вказаного домоволодіння, 10.04.2017 року я звернулася до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» із замовленням про проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на будинок № 2 пров. Новому с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області. Для виготовлення технічного паспорту виконавець БТІ зобов'язаний провести обміри всього будинковолодіння за обов'язковою участю його співвласників.

При виході працівників БТІ для проведення обмірів домоволодіння АДРЕСА_1 для подальшого виготовлення технічної документації, відповідач, ОСОБА_2, працівника КП БТІ не надала доступу до житлового будинку, що підтверджується Актом про не надання доступу до об'єкта інвентаризації від 14.04.2017 року та Листом від 20.04.2017 року за № 525.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як визначено у ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на рекомендації Верховного Суду України, вказані у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням проаналізованих правових норм та рекомендацій Верховного суду України в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 здійснюються перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, що підтверджено Актом про не надання доступу до об'єкта інвентаризації від 14.04.2017 року та Листом КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області від 20.04.2017 року за № 525.

А тому, суд приходить до висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

У вимогах зустрічного позову ОСОБА_2 суд відмовляє, оскільки позивачем за зустрічним позовом, в супереч ст. 60 ЦПК України, не було надано суду жодного належного та допустимого письмового доказу в підтвердження своїх вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог первісного позову та відмови у вимогах зустрічного позову.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 317, 321, 328, 369, 382, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування власністю - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2, допустити техніка КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» на подвір'я та житловий АДРЕСА_1, для проведення інвентаризації житлових та нежитлових приміщень, земельних ділянок.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Волчко А.Я.