Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що 03 липня 2014 помер його батько ОСОБА_3, на день смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області; земельної ділянки, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області; земельної ділянки площею 0,3406 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем майна покійного заповітним розпорядженням, прийняв спадщину, але через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно не може оформити спадкові права нотаріально. А тому, звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Так, 03 липня 2014 помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Останнім місцем проживання, місцем смерті спадкодавця та місцем відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.1221 ЦК України, є село Козарівка, Барського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, всі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме: житловий будинок, що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області; земельна ділянка, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області; земельна ділянка площею 0,3406 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області.

ОСОБА_3 на випадок своєї смерті, 04.03.2014 зробив особисте розпорядження - заповіт, який було зареєстровано у реєстрі за № 9, відповідно до якого позивача було призначено спадкоємцем та визначено обсяг спадщини, яка має спадкуватись за вищевказаним заповітом, зокрема все майно, де б воно не було і з чого не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право.

На підставі вищевказаного заповіту, посвідченого секретарем виконкому Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області, виданого на імя позивача, у позивача виникло право на спадкування за заповітом, відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України. На момент відкриття спадщини заповіт, відповідно до вимог ст. 1236 Цивільного кодексу України, чинний.

Спадщину за заповітом позивач прийняв, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Окрім позивача спадкоємицею за законом є його брат ОСОБА_2, який у встановлений строк не прийняв спадщину, а також не звертався до суду, щодо продовження строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 статті 334 Цивільного Кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу, з метою оформлення та реєстрації моїх спадкових прав, однак з огляду на те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та реєстрації майна, а також надано мотивоване розяснення щодо цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, оскільки відповідно до ст. 1218 цього кодексу, до складу спадщини входять всі права та обовязки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами неможливе.

За змістом розяснень абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, у позивача відсутні належні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджене належними доказами, доданими до матеріалів справи.

За викладених обставин, позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, хоча фактично прийняв її, а тому обґрунтовано звернувся до суду, задля визнання права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними» (реєстраційний номер в ЄДРСР - 14887466). Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 1235 ЦК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті 03 липня 2014 ОСОБА_3 , а саме на:

1.житловий будинок (літ. „А), загальною площею 84,0 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., з належними будівлями та спорудами: літ. «а» - прибудова, літ. „Б - літня кухня, літ. „1 - паркан, літ. „2-колодязь, що знаходиться по вул. Миру, 24, що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області,

2.земельну ділянку, площею 0,2500 га кадастровий номер :04:001:0008 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області, та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №504761

3.земельну ділянку, площею 0,3406 га, кадастровий номер :04:001:0006, для ведення особистого селянського господарства , що знаходиться по вул. Миру, 24, в с. Козарівка Барського району Вінницької області, та належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №504762.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: