Справа 279/2851/16-ц
Номер провадження 2/279/120/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2017 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря Комарової О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю майна,придбаного за час перебування у шлюбі та вселення в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особистою власністю майна, набутого за час шлюбу та розподіл майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому, збільшивши позовні вимоги, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, вселити її в спірну квартиру та стягнути з відповідача ? частину отриманого ним в період шлюбу страхового відшкодування в сумі 15400 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що квартира придбана в період шлюбу за спільні кошти сімї, шляхом обману у неї забрали ключі від квартири, вона не може туди вселитися, а отримане від страхового випадку відшкодування відповідач витратив на власні потреби.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 , уточнивши його, в якому просив визнати спільною сумісною власністю майно :кухонну стінку,стіл кухонний,4 мякі стільці, електричний чайник, праску,блендер,ноутбук, телевізор «Тошиба», пральну машину,холодильний «Века», ніж»Лешеф», жаровню «ОСОБА_6 шеф». Сковорідку «Тефаль», мікрохвильову піч,стіл-книжку,комод, килим розміром 2х3, пилосос «Рейнфорд», кухонний посуд, постільні приналежності, металевий гараж, карниз з тюллю, страховий платіж «Мастер сервіс» , чоловічу золоту каблучку, електромясорубку, ялинку штучну, цифровий фотоапарат «Нікон» , а також поділити вказане майно, виділивши його у власність ОСОБА_3 та стягнути з відповідачки на його користь 35410 гривень 50 копійок. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_3 без його відому та згоди вивезла вказане майно в невідомому напрямку. Спірна квартира придбана за кошти його матері ОСОБА_7, а тому є його особистою власністю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві, зустрічних вимог не визнали.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 позовних вимог не визнали, ствердили, що спірна квартира є його особистою власністю, оскільки придбана за кошти його матері ОСОБА_7, які він позичив у матері. Зустрічні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідачки половину вартості майна придбаного в період шлюбу. Отримані від страхового відшкодування кошти він витратив в інтересах сімї.

Суд задовольняє частково позовні вимоги ОСОБА_3 та задовольняє частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 , виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2009 року по 08 вересня 2016 року. Фактично шлюбні відносини припинили в травні 2016 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

В період шлюбу , згідно договору купівлі-продажу від 28.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_4 став власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно з ч.3ст.368 ЦК України,ст.ст.60,61,70,71 СК України майно,набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за виключенням з цивільного обороту.

Відповідно до вимог п.3 ч.1ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини,чоловіка є майно,набуте нею,ним за час шлюбу,але за кошти ,які належали їй( йому) особисто.

Таким чином, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).ОСОБА_8 по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року №6-2641цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів ( в силу ст.58,59 ЦПК України), що є його процесуальним обовязком (ст.10,60 ЦПК України) про те, що спірна квартира придбана за кошти позичені у його матері.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила вказану обставину, в провадженні Коростенського міськрайсуду знаходиться цивільна справа за її позовом до сина ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_9 підтвердив той факт, що кошти йому за продану квартиру передавала ОСОБА_7 Проте, суд не приймає до уваги дані твердження, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та показами інших свідків. Кошти за договором купівлі-продажу квартири передавались продавцю ОСОБА_9 шляхом зарахування їх на банківську картку (а.с. 167), з якого видно,що кошти сплачував ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 ствердила в судовому засіданні, що саме вона дала своїй дочці ОСОБА_3 кошти в сумі 5000 доларів США від продажу квартири в с. Грозине Коростенського району (а.с.59). З показів позивачки ОСОБА_3 видно, що вона з чоловіком просили у матері чоловіка ОСОБА_7 позичити їм кошти на придбання квартири, але та їм відмовила, оскільки мала намір придбати квартиру в м. Києві. Згідно договору купівлі-продажу від 09.08.2016 року ОСОБА_7 придбала квартиру (а.с.54) та в травні 2015 року придбала майнові права на однокімнатну квартиру №594 в житловому масиві «Троєщина» (а.с.154).

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки за первісним позовом про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю підлягають до задоволення, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про придбання спірного майна за особисті кошти відповідачем надано не було, підстави для визнання спірної квартири його особистою власністю відсутні . Джерела придбання спірної квартири формувалися в період шлюбу за рахунок коштів обох сторін.

Стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Конституція України (ст..41),ст.316-319,321 ЦК України передбачають, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право приватної власності є непорушним . Оскільки право власності складається з таких його невідємних складових як право володіння, користування та розпорядження, то позбавлення особи хоча б одного з них ущемить права власника, які охороняються законом.

В судовому засіданні встановлено, що у позивачки ОСОБА_3 відсутні ключі від спірної квартири,вселитися туди вона не може. В даний час в квартирі проживає відповідач ОСОБА_4 із іншою дружиною. Дана обставина доведена показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6,ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та складеними актами (а.с.68-70). Факт, що 10 серпня 2016 року ОСОБА_3 повернула ключі ОСОБА_7 на її вимогу доведений сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що права ОСОБА_3 порушені і поновлює їх шляхом вселення в спірну квартиру.

Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивачки ОСОБА_3 про відшкодування їй частини вартості страхового відшкодування.

Позивач ОСОБА_3 надала суду докази про отримання її чоловіком страхового відшкодування в сумі 30776,54 гривні (а.с.66,108) .

За вимогами ч.5ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Позивачем не надано суду доказів щодо часу придбання автомобіля, часу укладення договору страхування, за які кошти сплачувались страхові внески.

Згідно вимог п.п. 22,23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно , необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу,визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просив розділити спільно нажите майно, сплативши йому грошову частку, оскільки ОСОБА_3 вивезла його з квартири за період його відсутності.

Однак, належних та допустимих доказів про придбання майна в період шлюбу суду не надав. Дійсно, згідно видаткової накладної від 29.04.2015 року видно, що ОСОБА_3 придбала холодильник «Века» ,ніж LE CHEF R441 Color CR-013, жаровню LE CHEF R441 /37х28.9х5,5 см с решіткою, сковороду TEFAL 04082110с/кр 26см JUST на загальну суму 8100 гривень та мякі стільці (а.с.93-94) на суму 1420, 44 гривні. Вказане майно є таким , що придбане в період шлюбу і підлягає розподілу.

Оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 ствердили, що бачили як ОСОБА_3 вивозила з квартири холодильник та ще деякі коробки, то в цій частині суд позовні вимоги задовольняє. Вимоги про розподіл іншого майна не підлягають задоволенню, оскільки не доведено його наявність та не погоджено ціну.

Свідок ОСОБА_9 ствердив, що в спірній квартирі залишилось майно його батька , встановлений металевий гараж без дозвільних документів , все це майно входило до вартості квартири. Суду не надано доказів щодо вартості металу, а також даних , що він відсутній за місцем його розташування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. ст.60,63 Сімейного Кодексу України , - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 право спільної сумісної власності з ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати спільним майном набутим за час шлюбу : пральну машину «Електролюкс» вартістю 9590 гривень; холодильник «Веко» вартістю 5834 гривні; ніж «ОСОБА_6 шеф» вартістю 333 гривні; жаровню «Ле Шеф» вартістю 124 гривні; сковорідку «Тефаль» вартістю 416 гривень та 4 мякі стільці вартістю 1420 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в сумі 8858 (вісім тисяч вісімсот пятдесят вісім) гривень 50 копійок.

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів після його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.