Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1920/17
Провадження №2/433/1000/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

14.12.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі: головуючого - судді Суського О.І., за участю секретаря судового засідання Книшова О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2017 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3, відповідно п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами ОСОБА_3 складають між банком і відповідачем кредитний договір. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 18.10.2017 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 34 708,92 грн., яка складається з: 7256,37 грн. - заборгованість за кредитом; 3931,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21 392,27 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1629,00 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того просить покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві просив у разі неявки відповідача розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

20.08.2009 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до якої отримала кредит у розмірі 10700,00 грн з терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Кредитний договір складається із Анкети-Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила, що Анкета-Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також ОСОБА_3 складають укладений між нею та ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг, що свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов Договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), підписання договору є прямою та безперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 належно не виконувала свої зобов'язання за Кредитним договором №б/н від 20.08.2009 року внаслідок чого станом на 18.10.2017 року утворилась заборгованість, яка становить 34 708,92 грн та складається з: 7256,37 грн заборгованість за кредитом; 3931,28 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 21 392,27 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 2129,00 грн штраф (процентна складова) (а.с.6-7).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязалась погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) позичальник зобовязана оплатити винагороду банку.

Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5% від суми позову.

Як вбачається зі змісту п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою ОСОБА_1 має право вимагати дострокового виконання зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 20.08.2009 року, в розмірі 11 187,65 грн, в яку входить сума заборгованості за кредитом 7256,37 грн та сума заборгованості по процентам за користування кредитом 3931,28 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований.

В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в загальній сумі 23 521,27 гривень (21 392,27 грн заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина) та 1629,00 грн штраф (процентна складова) ), суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,

які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Отже, зобовязання за своїм значенням поділяються на: основні зобовязання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобовязання які забезпечують належне виконання основних зобовязань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобовязання.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, основним зобовязанням позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобовязанням є сплата неустойки (штрафа, пені).

Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. ОСОБА_3 та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься с.Тополі Троїцького району Луганської області.

Як вбачається зі справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому вона є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Крім того, комерційним банкам Національним ОСОБА_3 України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 18.10.2017 року за кредитним договором б/н від 20.08.2009 р., укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 вбачається, що позивачем нараховано відповідачу: 21 392,27 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 1629,00 грн штраф (процентна складова), що разом складає 23 321,27 грн. З якого саме періоду виникла заборгованість по штрафам позивачем не конкретизовано. В самому розрахунку взагалі відсутні дані, які свідчать про розрахунок штрафу, а зазначений лише розрахунок такої санкції як пеня. Згідно розрахунку заборгованості до 14.04.2014 року заборгованість за пенею та комісією також не нараховувалась, а тому вона стягненню не підлягає.

За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення штрафів за несвоєчасне повернення кредиту у загальній сумі 23 321,27 гривень (21 392,27 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина) та 1629,00 грн штраф (процентна складова) необхідно відмовити в їх стягненні, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

Відповідно до оригіналу платіжного доручення №PROM3В8KJS від 23.10.2017 року позивачем при подачі позову позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. (а.с.32).

Оскільки позовні вимоги задоволені на 32,3% , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 516,80 грн (1600,00грн*32,3%=516,80грн).

На підставі викладеного, ст. 509, 526, 549, 610-612,625,628, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (р/р № 3111, , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.08.2009 року в сумі 11 187 (одинадцять тисяч сто вісімдесят сім ) гривень 65 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (р/р № 3111, , МФО № 305299) судові витрати в розмірі 516 (пятсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в Апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.І.Суський

14.12.17