Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1534/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3744/17 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського районного центру зайнятості м. Запоріжжя на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2017 року у справі за позовом Шевченківського районного центру зайнятості м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року Шевченківський районний центр зайнятості м. Запоріжжя звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 04.05.2016 року відповідач до Шевченківського районного центру зайнятості м. Запоріжжя подав заяву як особа, що шукає роботу.

Того ж дня йому було надано статус безробітного.

З 11.05.2016 року відповідно до п.4 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.3 Р.2 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю.

За результатами звірки з ДПА було встановлено, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний не повідомив Шевченківський районний центр зайнятості м. Запоріжжя про свою трудову діяльність у ТОВ «Майєр-ТД» на посаді диспетчер-інформатор протягом періоду з 03.08.2009 року по 17.06.2013 року.

Неповідомлення відповідачем зазначених обставин мало наслідком призначення йому допомоги по безробіттю як незастрахованій особі без урахування страхового стажу у розмірі, встановленому законодавством протягом 180 календарних днів, а у разі наявності у Шевченківського районного центру зайнятості м. Запоріжжя інформації про трудову діяльність ОСОБА_3, допомогу по безробіттю йому було б призначено як застрахованій особі з 91 календарного дня.

Вказує, що відповідач не виконав обовязок, покладений на нього як безробітного, своєчасно не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальної допомоги, що призвело до виникнення переплати за період з 11.05.2016 року по 14.06.2016 року у розмірі 622 гр.39 коп.

Зазначає, що претензію про повернення вказаних коштів у добровільному порядку відповідач не задовольнив.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 кошти у розмірі 622 гр.39 коп. та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Шевченківський районний центр зайнятості м. Запоріжжя зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Колегія обговоривши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, вважає зазначені в ній причини неповажними, оскільки справа вже слуханням відкладалась, у складі штатного розкладу є інші представники, які могли прийняти участь у розгляді справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки, суд не встановив підстав, передбачених ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для стягнення грошових коштів з відповідача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 04.05.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був поставлений на облік у ШРЦЗ як незастрахована особа, яка має право на матеріальні виплати у розмірі прожиткового мінімуму та йому був присвоєний статус безробітного.

Згідно копії персональної картки ОСОБА_3, відповідачем при реєстрації був поданий документ паспорт громадянина України СЮ № 230469, виданий 17.08.2011 року Шевченківським РВ ГУМВС України в Запорізькій області та реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1.

Наказами від 04.05.2016 року № НТ160504, від 25.05.2016 року № НТ160525 ОСОБА_3 призначено виплату допомоги по безробіттю як незастрахованій особі з 11.05.2016 року протягом 180 календарних днів по 06.11.2016 року, з 23.06.2016 року виплата припинена (наказ від 08.08.2016 року № НТ160808), з 05.08.2016 року реєстрація ОСОБА_3, як безробітного припинена (наказ від 08.08.2016 року № НТ160808).

Згідно акту № 170 від 09.08.2016 року складеного за результатами звірки з ДПА даних ОСОБА_3 вбачається, що особа з аналогічними даними перебував у трудових відносинах з ТОВ «Майєр-ТД» м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Телевізійна 5Д, на підставі договору № 196 від 03.08.2009 року в період з 03.08.2009 року по 17.06.2013 року на посаді диспетчер-інформатор, про що позивачем надана копія акта, наказів про прийняття на роботу та звільнення.

Наказом № 195-0 від 11.08.2016 року за результатами розслідування обґрунтованості виплати ОСОБА_3 матеріального забезпечення постановлено повернути безпідставно виплачені кошти за період з 11.05.2016 року по 14.06.2016 року у розмірі 622 гр. 39 коп., про що відповідачу направлено претензію.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, виконують обов'язки та несуть відповідальність, так як і застраховані особи.

Дослідивши обставини справи суд першої інстанції встановив, що на підставі вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2008 року ОСОБА_3 відбував покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі у Біленьківській виправній колонії № 99, фактично утримувався під вартою з 26.10.2007 року, був звільнений 23.06.2011 року, про що надані копія вироку та інформація установи виконання покарань.

На підставі вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2012 року ОСОБА_3 відбував покарання у вигляді 4 років позбавлення волі у Камянській виправній колонії № 101, фактично утримувався під вартою з 30.03.2012 року, був звільнений 30.03.2016 року, про що надані копія вироку та інформація установи виконання покарань.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені докази відповідають вимогам ст.57 ЦПК України, не викликають сумнівів щодо їх достовірності, та підтверджують ті обставини, на які посилався відповідач ОСОБА_3, як на підставу заперечень проти позову, а саме про відсутність трудової діяльності у період відбування покарання в місцях позбавлення волі та страхового стажу.

Посилання позивача на документи, надані ТОВ «Майєр-ТД», докази відповідача не спростовують, лише вказують на формальне існування обставин щодо їх достовірності.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки, не встановлено підстав, передбачених ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для стягнення грошових коштів з відповідача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного центру зайнятості м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: