РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Скиба М.М., за участю секретаря Панаслюк Є.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва до ДП «Торецьквугілля».

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в період з 30.09.2002 року по 19.02.2016 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», де працював в якості прохідника 5 розряду, з повним робочим днем на підземній роботі. Був звільнений 19.02.2016 року на підставі ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоровя.

За час роботи на підприємстві відповідача він отримав професійне захворювання хронічну радикулопатію L5,S1; хронічну сенсоневральну приглухуватість.

01.03.2017 року обласною профілактичною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено 50 % втрати працездатності за сукупністю та 3-я група інвалідності.

У звязку із отриманим професійним захворюванням стан його здоровя погіршився. Тільки у 2006-2007 роках він декілька разів пройшов курс лікування в міському та обласному лікувальних закладах.

Від отриманого професійного захворювання він відчуває моральні страждання, які виражаються в порушені його ритму і укладу життя, порушені нормальні життєві звязки, відносини з родичами. Він відсуває себе неповноцінною людиною через свою підвищену нервозність, зявилося почуття страху за життя і здоровя, яке з кожним днем погіршується. Отримане професійне захворювання позбавило його можливості займатися улюбленою справою. Для відновлення нормальних життєвих відносин необхідні додаткові умови та матеріальні кошти.

У своєму віці він міг ще працювати, але зараз відповідач не може вирішити питання про його працевлаштування, що ставить под. удар його ділову репутацію, а це для нього приниження, біль, відчай.

Розмір моральної шкоди він оціную в 50000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позов визнає частково у розмірі 15000 грн., посилаючись на те, що за аналізом судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, здійсненим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, станом на 2012 рік, розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК відшкодування 300 грн. за 1 % втрати працездатності.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно до ст. 60 ЦПК України обовязки доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

ОСОБА_1 в період з 30.09.2002 року по 19.02.2016 року перебував у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», де працював в якості прохідника 5 розряду, з повним робочим днем на підземній роботі. Був звільнений 19.02.2016 року на підставі ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоровя. (а.с. 5-8)

16.02.2016 року ОСОБА_1 висновком МСЕК вперше було встановлено 40 % втрати професійної працездатності за сукупністю та 3 група інвалідності.(а.с.9)

21.03.2017 року обласною профілактичною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено 50 % втрати працездатності за сукупністю (хронічна радикулопатія 35 %; хронічна сенсоневральна приглухуватість 15%) та 3-я група інвалідності.(а.с.10)

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення вперше стійкої втрати професійної працездатності висновком МСЕК 16.02.2016 року. (а.с.9)

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.12.2015 року, встановлено, що причиною виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання стало фізичні навантаження, вимушені нахили вище допустимих параметрів, вимушена робоча поза, довготривалий багаторазовий вплив підвищеного рівня шуму. Особи, які порушили законодавство про охорону праці в.о. директора ВП Шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» ОСОБА_2 (а.с.11)

Згідно частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обовязок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обовязок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача, зазначені у запереченні на позов, про недоведеність ОСОБА_1 спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоровя потерпілого погіршено.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім'ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що 19.02.2016 року позивач звільнився з підприємства у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, яка перешкоджає продовженню даної роботи, у свої 43 років ОСОБА_1 позбавлений можливості працювати за своєю здобутою спеціальністю, або виконувати іншу роботу, повязану з фізичним навантаженням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

З огляду на викладене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем професійного захворювання, моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

При цьому суд зазначає, що розмір моральної шкоди 15000 грн., з яким погоджується представник відповідача, посилаючись на аналізсудової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у звязку з ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, здійсненим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, станом на 2012 рік, на думку суду на теперішній час порівняно з 2012 роком є занадто заниженим, що обумовлено значним ростом цін та девальвацією курсу національної валюти гривня.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.3ст.88 ЦПК України,якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи положення ч.3ст.88 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 960,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Торецьквугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., в дохід держави судовий збір у розмірі 960 (девятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :