Справа №: 486/1523/17 Провадження № 2-о/486/72/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Франчук О.Д., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Державна нотаріальна контора м. Южноукраїнська Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою.

Згідно конверту у якому надійшла дана заява, вона була відправлена з поштового відділення 14 грудня 2017 року.

Згідно п. 11 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 15.12.2017 р. заяви, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому до зазначеної заяви слід застосовувати вимоги Цивільного процесуального кодексу, що діяв на момент звернення до суду.

Статтею 234 ЦПК України, в редакції, яка діяла до набрання чинності нової редакції ЦПК України, встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік фактів, які встановлюються судом.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт проживання її матері ОСОБА_2 на час смерті, яка настала 31 січня 1997 року в її квартирі.

Однак, як також зазначено в листі державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори, підтвердженням даного факту може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування, і це аж ніяк не може бути підставою для звернення до суду.

Також з заяви ОСОБА_1 вбачається, що її мати померла 31 січня 1997 року.

З чого слідує, що заявницею було пропущено встановлений Законодавством, а саме ст. 1270 ЦК України, шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому ОСОБА_1 доцільніше звернутись до суду саме з позовною заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини (як того вимагає ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Окрім того, в порушення п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в редакції, яка діяла до набрання чинності нової редакції ЦПК України, позивачкою не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку вона посилається, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема, у своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини та посилається на те, що після смерті матері вона фактично отримала спадщину, однак не оформила це документально. При цьому доказів наведеного суду не надала. Між тим, доказом фактичного прийняття спадщини може бути наявність у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначених документів заявницею до суду надано не було.

З наведеного слідує, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, про форму і зміст позовної заяви, дана обставина перешкоджає відкриттю провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, слід залишити без руху надавши заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Державна нотаріальна контора м. Южноукраїнська Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання вимог судді, заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_3