Справа № 2-2532/11
Провадження № 6/522/791/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2017 року Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Заявник мотивує вимоги тим, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-2532/11, виданий 21 травня 2013 року Приморським районним судом міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Марфін банк боргу у розмірі 447564,49 гривень. Боржник не здійснює дій щодо погашення заборгованості, тому заявник просить обмежити його у праві виїзду за межі держави.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Держаний виконавець просив розглянути клопотання у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитом на загальну суму 54 727,58 доларів США та 9 743, 85 гривень, що станом на 29.01.2009 року згідно курсу НБУ складає 447 564,49 гривень у тому числі: заборгованість за кредитом 53 859,67 доларів США; заборгованість за відсотками 867,91 доларів США, а також заборгованість за пеню по несплаті основної заборгованості 1 556,78 гривень та заборгованість за пеню по несплаті процентів 187,07 гривень.

Рішення набрало законної сили 29.04.2013 року та було звернуто до примусового виконання.

Так, постановою Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29 грудня 2016 року відкрито виконавче провадження за зазначеним рішенням. Як вбачається із наданих суду матеріалів, боржник ухиляється від виконання виконавчого документу про стягнення коштів.

Постановою Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 від 29 грудня 2016 року ОСОБА_1 територіальним управлінням юстиції накладений арешт на майно боржника ОСОБА_2.

На запити державного виконавця отримані дані про відсутність інформації стосовно боржника про отримання пенсії та дані про осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно правовими договорами.

27 листопада 2017 року ОСОБА_2 направлений виклик державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про явку до виконавця 01.12.2017 року об 09.00 годин щодо сплати боргу за виконавчим документом. Проте, в зазначений час боржник не зявився згідно виклику, про що державним виконавцем складений акт від 01 грудня 2017 року.

Таким чином, як свідчать матеріали справи до теперішнього часу боржник не виконав рішення суду.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обовязковість рішення суду (ст. 129 КУ)

Порядок здійснення права громадян України на виїзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або заперечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

При цьому, виконання будь якого рішення є невідємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

п. 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Статтею 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже, наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що є одним із заходів забезпечення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 15, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: м.Одеса, вул. М.Говорова, б. 3, кв. 78, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобовязань за виконавчим листом №2- 2532/11, виданий 21 травня 2013 року Приморським районним судом міста ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста ОСОБА_1, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_4