Справа № 2-1827/10
Провадження № 4-с/524/133/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі Денисенко Н.В.,

за участю: представника скаржника ОСОБА_1, представника ВДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на дії начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_3 із скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначає, що є власником автомобіля НОМЕР_1.

Державним виконавцем, при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-1827, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчук 12.05.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ «Форум» заборгованості в розмірі 22 827, 09 грн. накладено арешт на вищевказаний автомобіль.

15.03.2013 державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаний виконавчий лист повторно до відділу виконавчої служби не предявлявся.

Скаржник вважає, що арешт, накладений на належне їй майно, не дозволяє реалізувати свої права власника, та розпорядитись належним майном.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просить суд зобовязати начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4 зняти арешт з усього належного їй майна, який накладений постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 19567016 по виконанню виконавчого листа № 2-1827 від 12.05.2010, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчук.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про слухання скарги повідомлена належним чином, її представник ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав зазначених у ній, просив задовольнити.

Державний виконавець Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області - ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що у державного виконавця при поверненні виконавчого документа стягувачеві, підстав для зняття арешту не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

У відповідності до положень статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В провадженні Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1827, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука 12.05.2010 про стягнення з ОСОБА_3, на користь АКБ «ФОРУМ» заборгованості у розмірі 22827,09 грн.

Під час примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_3, а саме автомобіль НОМЕР_1.

12 липня 2017 року скаржник звернулась із заявою на імя начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 про зняття арешту із вищевказаного автомобіля.

Листом від 19 липня 2017 року за вих. № 72373 начальник Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4 повідомила, що підстав для зняття арешту не має.

Суд не погоджується із вищезазначеним, у звязку з наступним.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016 р. набув чинності з 05.10.2016 р.. Згідно з ч. 7 розділу 13 «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі дії, розпочаті до набрання чинності цим законом, вирішуються у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час проведення виконавчих дій по даній справі, визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року, передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент винесення постанови, передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Уразі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно частини другої статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 208-210, 213, 293, 385-387 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити.

Зобовязати начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_4 зняти арешт з рухомого майна ОСОБА_3, накладений постановою державного виконавця від 18.05.2010 в рамках виконавчого провадження № 19567016 по виконанню виконавчого листа № 2-1827 від 12.05.2010, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом пяти днів з дня її проголошення, а особам які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка