Номер провадження: 22-ц/785/6196/17
Номер справи місцевого суду: 523/3075/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИЛА:

28.02.2017 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька строком на один рік.

Позов обгрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з листопада 2013 року, 31.05.2016 року в шлюбі у них народилась донька Васіліса, батьком якої є відповідач.

З січня 2017 року сторони разом не проживають, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3/х років. Мати позивачки проживає в Республіці Молдова /Придністровська Молдовська Республіка/, пенсійного віку, хворіє. Позивачка має намір відвідати матір за місцем її проживання разом із дитиною, однак відповідач заявив, що не має наміру надавати згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Посилаючись на те, що вона і дитина є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, відповідач безпідставно відмовляє у наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини до бабусі, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка і її представник у судовому засіданні в суді першої інстанції позов підтримали.

Відповідач і його представник не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції 20.06.2017 року, подали письмові заперечення на позов із посиланням на малий вік дитини й порушення прав батька на спілкування з дитиною.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року позов задоволено: суд надав дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон строком на один рік до Республіки Молдова дитині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди її батька відповідача ОСОБА_2

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом прав дитини і батька на спілкування.

У засіданні колегії суддів: представник відповідача скаргу підтримала; позивачка скаргу не визнала. Представник третьої особи не з'явився у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,3 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Позивачка просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон строком на один рік до Республіки Молдова малолітній дитині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди її батька відповідача ОСОБА_2.(а.с.2-4).

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що в силу віку та стану здоров'я відсутні перешкоди для виїзду дитини за кордон, крім того, у бабусі дитини є всі необхідні умови для проживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині.

Разом з тим, рішення суду підлягає зміні зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно особистих немайнових прав та обов'язків батьків, дітей і родичів, які регулюються нормами СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі-Закон), Правилами перетинання державного кордону України громадянами України, які затверджені постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року (далі-Правила).

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків (ст. 257 СК України).

Громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України (ст.ст. 1 ч.1, 3 ч.2 Закону).

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п.п. 3-5 Правил).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з листопада 2013 року, 31.05.2016 року в шлюбі у них народилась донька Васіліса, батьком якої є відповідач. Позивачка і дитина є громадянами України (а.с.5-8,10,11,54).

З січня 2017 року сторони разом не проживають, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3/х років. Мати позивачки проживає в Республіці Молдова /Придністровська Молдовська республіка/ і є особою пенсійного віку. Позивачка має намір відвідати матір за місцем її проживання разом із дитиною, однак відповідач заявив, що не бажає надавати згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон (а.с.13-17).

Відповідач заперечує проти виїзду дитини за межі України строком на один рік з тих підстав, що тривалий переїзд може спричинити шкоду здоров'ю дитини і призведе до порушення його права на здійснення батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини на значний проміжок часу (а.с.29-32).

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування 12.05.2017 року надала дозвілна виїзд дитині за кордон до Республіки Молдова у супроводі матері без згоди батька ОСОБА_2 строком на 1 рік (а.с.77,78).

Колегія суддів дійшла висновку, що виїзд дитини строком на 1 рік порушить права батька дитини на спілкування та виховання дитини, що є неприпустимим.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. ст. 7 ч.7, 150 ч.2, 151 ч.1, 153 ч.1, 155 ч.2, 157 ч. ч. 2-3 СК України).

Надання дозволу на виїзд дитини строком на 1 рік призведе до порушення батьківських прав відповідача.

Так, відповідач тривалий час /протягом року/ буде позбавлений права на особисті зустрічі з дитиною, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відсутність спілкування дитини з батьком протягом тривалого часу може призвести до хибного уявлення дитини про байдужіть до неї батька.

Позовна заява позивачки і дозвіл Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування від 12.05.2017 року не зазначають відповідного часового проміжку перебування дитини за кордоном, підстави та умови тимчасового, строком на 1 рік, виїзду й перебування дитини за межами України.

Перебування дитини за кордоном протягом одного року не може бути без обгрунтованих підстав і визначення відповідного часового проміжку перебування дитини за кордоном.

У засіданні колегії суддів позивачка пояснила, що дозвіл на виїзд дитини їй необхідно для відвідування матері і найближче відвідування матері та бабусі дитини вона має намір здійснити після 25 грудня 2017 року на Новорічні та Різдвяні свята.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні перешкоди для відвідування дитиною бабусі після 25 грудня 2017 року на Новорічні та Різдвяні свята, а саме: в період з 25 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року, що буде відповідати інтересам дитини, дасть можливість бабусі поспілкуватися зі своєю внучкою і не порушить прав батька на безперешкодне спілкування з дитиною.

Разом з тим, надання дозволу на виїзд дитини строком на 1 рік призведе до порушення прав дитини, а також батьківських прав відповідача, оскільки вони тривалий час будуть позбавлені права на особисті зустрічі, на піклування батька про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Заперечення позивачки із посиланням на те, що вона не може кожного разу питати у батька дитини дозволу на її виїзд і їй так зручніше отримати дозвіл зразу на рік, а також, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення стосовно неї психологічного насильства не заслуговують на увагу.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, батьки та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Матеріали справи не містять доказів того, що батько дитини має бути обмежений на безперешкодне спілкування з дитиною.

Доводи представника відповідача у скарзі про те, що справу розглянуто за відсутності відповідача і його представника, умови тимчасового перебування дитини у бабусі не відповідають умовам для проживання малолітньої дитини колегія суддів не бере до уваги.

Представник відповідача належним чином була сповіщена про розгляд справи на

20.06.2017 року, а посилання представника відповідача у клопотанні від 19.06.2017 року про відкладення розгляду справи через її хворобу, за відсутності належних доказів на підтвердження зазначених обставин, в силу ст. 169 ч.2 ЦПК України, не було перешкодою для розгляду справи по суті (а.с.139,144).

Надані позивачкою докази на підтвердження належних умов перебування дитини у бабусі, відповідач, всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України, належними і допустимими доказами не спростував.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно неправильності рішення суду першої інстанції у частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору, яке відповідає у цій частині вимогам ст. 88 ч.1 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції зміні з викладенням резолютивної частини рішення в частині у новій редакції з підстав, які викладені в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року у частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди та супроводу батька - змінити, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у новій редакції:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в період з 25 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року до Республіки Молдова з малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська Г.Я. Колесніков