АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 654/3711/16 Головуючий в І інстанції Cіянко В.М.
Номер провадження №22-ц/791/1599/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 09 жовтня 1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання яких після припинення шлюбних відносин визначено з нею.

Посилаючись на те, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 липня 2016 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей до їх повноліття, які боржник не сплачував своєчасно та в повному обсязі, позивачка, відповідно до вимог ст.ст. 196, 197 СК України, просила стягнути з останнього неустойку в розмірі 7 263,60 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2 037,36 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року та 104,77 грн. судового збору, а всього 2 142 (дві тисячі сто сорок дві) гривні 13 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з'ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.07.2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_6 (після розірвання шлюбу -Гаврилова) ОСОБА_10 стягнуто аліменти на утримання дітей до їх повноліття у розмірі 1/3 частки доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (а. с. 5).

В довідці-розрахунку державного виконавця зазначено, що за період з 21.04.2016 р. по 31.10.2016 р. виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7263,60 грн. (а. с. 9).

Проте, в матеріалах справи є довідки з місця роботи ОСОБА_6, з яких вбачається, що з його заробітної плати з липня 2016 року утримувалися аліменти та щомісячно перераховувалися стягнуті кошти( а.с 89,90).

Грошові кошти утримувалися на підставі заяви боржника з 27.06.2016 року, оскільки виконавчий лист на підприємство не надходив і лише за зверненням бухгалтера до виконавчої служби було надано копію виконавчого листа у вересні 2016 р.

На вимогу апеляційного суду державним виконавцем надана інформація про те, що утримання аліментів з 21.04.2016 р. по 30.06.2016 року не здійснювалося, оскільки боржник надав у бухгалтерію підприємства квитанції на поповнення карткового рахунку ОСОБА_8 через термінал Приватбанку.

Виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_6 були розпочаті тільки 20.12.2016 року.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки ( пені).

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Враховуючи, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи відповідачем, та зважаючи на те, що за обставинами справи, в межах наданих сторонами доказів, встановлено, що аліменти сплачувалися відповідачем добровільно та утримувалися за місцем його роботи на підставі його заяви, а примусове стягнення розпочалося поза межами визначеного позивачкою терміну, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, куруючись ст. 196 СК України, ст.ст. 367,374,375,382 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_3