Ухвала

Іменем України

13 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Закропивного О.В., Леванчука А.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Страбичівської сільської ради Мукачівського району про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до державного акта ОСОБА_5 оформлено право власності на три земельні ділянки. Вказує, що земельна ділянка площею 0,078 га (кадастровий номер НОМЕР_1), цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, надана відповідачу на підставі рішення 5 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 12 листопада 1999 року.

ОСОБА_4 зазначає, що його права порушено, оскільки йому належить суміжна земельна ділянка та земельна ділянка ОСОБА_5 частково перекриває належну йому земельну ділянку.

Крім того, земельна ділянка площею 0,176 га (кадастровий номер НОМЕР_2), цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, надана ОСОБА_5 на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року.

В подальшому відповідно до рішення Мукачівського районного суду від 07 серпня 2001 року рішення 21 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року визнано неправомірним та скасовано.

Також позивач вказує, що земельна ділянка (кадастровий номер НОМЕР_2) знаходиться на території господарського двору колишнього КАТП «Великолучківське», а кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Зазначає, що на даний час відсутні відомості, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, яка передана ОСОБА_5, знаходиться на території господарського двору колишнього КАТП «Великолучківське».

Крім того, вказує, що рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року сільською радою взагалі не приймались.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 листопада 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Страбичівської сільської ради Мукачівського району про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання державного акта недійсним в частині надання земельної ділянки площею 0,078 га (кадастровий номер № НОМЕР_1), суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано доказів порушення ОСОБА_5 його прав чи інтересів внаслідок отримання державного акта серії НОМЕР_3 та користування вказаною земельною ділянкою.

Крім того, відповідно до акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками від 12 травня 2014 року, сторони по справі жодних зауважень один до одного щодо меж сумісних ділянок не мали, про що свідчать їх підписи в акті.

Вирішуючи питання щодо визнання державного акта недійсним в частині надання земельної ділянки площею 0,176 (кадастровий номер № НОМЕР_2), суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що державний акт серії НОМЕР_4, виданий на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2011 року вже був предметом розгляду цивільної справи та за наслідками розгляду якої ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, порушив норми матеріального та процесуального права, є безпідставними.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07 серпня 2001 року, яке набрало законної сили та є чинним, рішення 21 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року № 2 про вилучення земельних ділянок, що знаходяться на господарському дворі колишньої бригади № 3 КАТП «Великолучківське» та передачу їх у землі запасу сільської ради, визнано неправомірним та скасовано.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 червня 2005 року, ухваленим у цивільній справі за позовом прокурора Мукачівського району в інтересах Страбичівської сільської ради до ОСОБА_5 про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, яке набрало законної сили, державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданий на підставі 20 сесії 23 скликання Страбичівської сільської ради від 22 червня 2001 року ОСОБА_5 у цій частині визнано недійсним, а його реєстрацію скасовано.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Закропивний А.О. Леванчук