набрала чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1274/17
24 листопада 2017 р.
Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючої судді Пилипенко І.О.,
при секретарі Ткаченко Л.Г.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
встановив:
Позивач звернувся до суду зі позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 05 грудня 1995 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку також зареєстровані на теперішній час донька позивача - ОСОБА_3, син - ОСОБА_4, онук - ОСОБА_5 та племінник - ОСОБА_6. З 2001 року відповідачі в будинку позивача не проживають, що підтверджується актом № 903 перевірки факту проживання в житловому приміщенні, який складено 14 серпня 2017 року комісією Чаплинської селищної ради. Проте до вказаного часу відповідачі не знялися з реєстрації місця проживання, що перешкоджає у вільному користуванні своїм майном, добровільно зніматися з реєстрації місця проживання відповідач не бажають.
Просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі №14, яка розташована в будинку № 74 по вул. Пушкіна в смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, завчасно.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 233 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 05 грудня 1995 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні № 903 від 14 серпня 2017 року, складеного комісією у складі ОСОБА_7 заступника селищного голови, ОСОБА_8 інспектора житлового фонду, ОСОБА_9 члену житлово побутової комісії слідує, що проведеною перевіркою факту проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 2001 року. Дану перевірку встановлено за свідченнями власників сусідніх квартир ОСОБА_10, ОСОБА_11
Відповідно до копії паспорту громадянина України серії МР 496010, виданого 06 серпня 2016 року Чаплинським РС УДМС України в Херсонській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача, знає сімю ОСОБА_2 з 1975 року. Більше 20 років донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 вийшла заміж і виїхала до Російської Федерації, і з того часу в квартирі не проживає.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що у Квартирі позивача зареєстровані відповідачі донька позивача - ОСОБА_3, син - ОСОБА_4, онук - ОСОБА_5 та племінник - ОСОБА_6. Однак з 2001 року вони у ньому не проживають, оскільки виїхали до Російської Федерації, де і проживають.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 є позивач по справі ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вимоги позивача щодо відсутності відповідачів та не проживання останніх в спірній квартирі з 2001 року, підтверджується показами свідків та актом їх не проживання, тому виходячи із встановлених обставин по справі та враховуючи наведені положення закону, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 втратили право користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають у спірному житловому будинку з 2001 року, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215, 224-233 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.О. Пилипенко