УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання втратившим право користування житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2017 року було задоволено позов ОСОБА_2. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, втратившим право користування житловим будинком №137 по вул. Турлацькій, в с. Випасне, Білгород-Дністровського району Одеської області. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В вересні 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 02.08.2017 року, посилаючись на наступне. Так, ОСОБА_1 вказує, що він не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, оскільки в день проголошення заочного рішення перебував у добовому наряді, адже несе службу у Білгород-Дністровському прикордонному загоні на посаді старшини комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу, та за характером його роботи і через встановлений режим не мав можливості вчасно зявитися до суду і попередити про можливу відсутність.

Суттєвою обставиною, що є вирішальною для правильного вирішення справи, заявник зазначає той факт, що його покійний батько ОСОБА_3 був чоловіком позивача ОСОБА_2, а відтак позивач, яка стала новим власником будинку та відповідач - ОСОБА_1, є членами однієї сімї. Тому, після смерті батька заявника, останній залишився членом сімї позивача, яка відповідно є його мачухою. Крім того, заявник наголошує, що судом не враховано свідчень наданих свідками у суді, пояснень відповідача, згідно з якими відповідач постійно знаходився у спірному будинку, проживав зі своєю родиною, однак позивачем створювалися перешкоди для постійного проживання разом з нею в будинку.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення та просив суд задовольнити її.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 проскасування заочного рішення від 02.08.2017 року з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В поданій заяві про перегляд заочного рішення заявник стверджує, що в день постановлення рішення 02.08.2017 року він перебував у добовому наряді, адже несе службу у Білгород-Дністровському прикордонному загоні на посаді старшини комендантського відділення та за характером його роботи і через встановлений режим не мав можливості вчасно зявитися до суду і попередити про можливу відсутність. Такі наголошення суд вважає не обґрунтованими, оскільки заявник не був позбавлений можливості шляхом направлення телефонограми, факсограми чи електронного листа сповістити суд про неможливість прибути у судове засідання з проханням відкласти судове слухання справи. До того ж, в матеріалах справи міститься довіреність заявника на ОСОБА_4, яка також не зявилась до суду 02.08.2017 року та не сповістила суд про причини своєї неявки та неявки свого довірителя.

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заявник без поважних причин не зявився у судове засідання 02.08.2017 року, а його наголошення щодо неможливості сповістити суд про свою неявку не знайшли свого підтвердження.

Також, помилковими суд вважає ствердження заявника щодо наявності істотних обставин які є вирішальними для правильного вирішення справи, оскільки правовий стан кожної з сторін як мешканців будинку та ОСОБА_1 окремо, розглядався судом та був прийняти до уваги під час постановлення рішення. Тому, твердження заявника стосовного того, що він є членом сім'ї позивача не є істотними в розумінні ст. 232 ЦПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини справи, дослідивши представлені докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, доводи якого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 208-210, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання втратившим право користування житловим будинком залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Одеської області з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

СУДДЯ