Справа № 359/8253/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/5536/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.12.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Верланова С.М.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 липня 2010 року у регіональному відділені, яке знаходиться в м. Сімферополь АРК між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського вкладу «Стандарт» з щомісячною виплатою. За умовами даного договору ОСОБА_3, яка в подальшому змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_2, передала, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США на строк 12 місяців до 22 липня 2011 року включно з відсотковою ставкою за вкладом 9% річних та періодом нарахування відсотків за вкладом - 1 місяць. На підтвердження внесення грошових коштів на депозит ПАТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_2 електронну ощадну книжку, що дозволяє отримувати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати.

З грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» припинив виплату відсотків за договором та заблоковав доступ ОСОБА_2 до електронної ощадної книжки.

23 травня 2014 року позивач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про розблокування доступу до вкладу, проте доступ до вкладу відновлено не було.

06 листопада 2014 року та 09 грудня 2015 року позивач зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про повернення усієї суми вкладу та виплати відсотків по вкладу. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав.

Просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її' користь суму вкладу у розмірі 8 000 доларів США та відсотки в розмірі 2 418 доларів США 33 центи, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що позивачем не надано оригіналу договору депозитного вкладу чи оригіналу документу, який би підтверджував факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок, а тому не підтверджено факту існування договірних правовідносин між сторонами.

Згідно Постанови НБУ від 06 травня 2014 року №260 припинено діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк», розташованих на території Республіки Крим. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським обєднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, яка здійснює окупацію.

Тому, зобовязання за кредитними договорами з ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує АНО «Фонд захисту вкладників . за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополь.

Крім того, зазначає, що не погоджується з задоволенням вимог в частині стягнення правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутня ухвала про допуск адвоката, як особи, що надає правову допомогу, а тому відсутні правові підстави для відшкодування витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №SAMDN1558 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). За умовами якого, ОСОБА_3 передала, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв грошові кошти у розмірі 8000 доларів США (вклад) строком на 12 місяців по 22 липня 2011 року включно. В якості додаткового документа, який підтверджує внесення грошових коштів на депозит ПАТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_3Г1. електронну ощадну книжку №268846, яка дозволяє отримувати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати. Для внесення суми вкладу ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив ОСОБА_3 особистий рахунок №2081. При цьому, відсоткова ставка по вкладу становить 9,5% річних, а період нарахування відсотків за вкладом - 1 місяць (а.с.8-9).

ОСОБА_3 належним чином виконала свої зобовязання за договором вкладу та перерахувала на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, що підтверджується копією квитанції від 22 липня 2010 року (а.с.).

В подальшому ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище на ОСОБА_2 Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.21).

06 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 та директора Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 з листом, яким просила повідомити про дату, час та місце повернення грошового вкладу (а.с.15). Даний лист був отриманий адресатами, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.16).

09 грудня 2015 року ОСОБА_2 повторно направила письмову заяву голові правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 та директору Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 з вимогою повернути грошовий вклад та нараховані проценти (11-13). Дана вимога була отримана адресатами.

У відповідь на вказані заяви ПАТ КБ «Приватбанк» направив позивачу лист про неможливість повернення грошових коштів у звязку з тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» було призупинено обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк», утримуючи у себе кошти без законних на те підстав та відмовляючи у їх поверненні порушує право власності ОСОБА_2, що суперечить вимогам чинного законодавства України та принципам міжнародного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розмішені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.І ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У відповідності до ч. 1 та ч.2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших у мовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

За правилами ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в судовому засіданні по закінченню строку дії договору №SAMDN1558 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 22 липня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти ОСОБА_2 не повернув, чим порушив її права вкладника.

У відповідності до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно п.7 договору №SAMDN1558 від 22 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», після закінчення мінімального строку вкладу та при продовженні строку вкладу клієнту виплачуються відсотки, нараховані, виходячи з діючої відсоткової ставки, помноженої на коефіцієнт 0,5.

Враховуючи строк користування грошовими коштами відповідно за період з 23 листопада 2013 року по 22 грудня 2016 року - 37 місяців, та за період з 23 грудня 2016 року по 22 липня 2017 року -7 місяців. Тому сума відсотків за договором становить 2418 доларів США 33 центи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк», утримуючи у себе кошти без законних на те підстав та відмовляючи у їх поверненні порушує право власності ОСОБА_2, що суперечить вимогам чинного законодавства України та принципам міжнародного права.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 8000 доларів США та не виплачених відсотків за договором банківського вкладу в розмірі 2418 доларів США 33 центи, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт внесення грошових коштів на рахунок, оскільки на квитанції про внесення коштів, відсутні обовязкові реквізити, зокрема відсутня печатка банку не можуть бути взяті до уваги виходячи з наступного.

Так, згідно вимог ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03 грудня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно- правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п.2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ №174 від 01 червня 2011 року, банк (філія, відділення) зобов'язаний (зобов'язана/зобов'язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

В матеріалах цивільної справи міститься підтвердження про видачу ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу електронної ощадної книжки (а.с.9). Крім цього, копія квитанції від 22 липня 2010 року містить всі необхідні реквізити, передбачені Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, зокрема дата здійснення касової операції, підпис працівника банку - касира ОСОБА_6 та ЕЦП працівника банку. Зважаючи на це, колегія вважає вказану квитанцію належним доказом на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі у розмірі 8000 доларів США та сума відсотків за договором становить 2418 доларів США 33 центи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 15000 грн. витрат на правову допомогу, виходив з того, що такі вимоги відповідають вимогам закону.

Колегія суддів не може погодитися з ухваленим судом рішенням в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу виходячи з наступного.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та адвокатським обєднанням «Бучанська міська колегія адвокатів» укладено договір № 26-09/16 про консультування та надання правової допомоги (а.с. 30).

Із журналу судових засідань вбачається, що адвокат ОСОБА_7 (ордер КС № 237407 а.с. 32) брала участь у справі як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу (а/с 127, 130).

Відомості про те, що остання була допущена до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Таким чином, погодитися з оскаржуваним судовим рішенням в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, стягнення витрат на правову допомогу, неможливо.

За таких обставин у суду не було підстав стягувати з відповідача на користь позивача 15000 грн. витрат на правову допомогу, тому на думку колегії суддів рішення суду необхідно скасувати в частині стягнення судових витрат за надання правової допомоги, в сумі 15000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309, 314 ,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року в частині стягнення витрат за надання правової допомоги в сумі 15000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :