УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Вивчивши матеріали позову, приходжу до наступного висновку.

Статтею 109 ЦПК України, визначено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач звернулася до суду з даним позовом за місцем свого проживання, керуючись вимогами п. 4 ст. 110 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 ЦПК України, позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Статтею 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду визначено умови, за яких підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, відповідно до положень цього Закону, а саме внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України „Про оперативно-розшукову діяльність, „Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю та іншими актами

законодавства.

З аналізу даної норми вбачається, що дія норми, передбаченої ч. 4 ст. 110 ЦПК України, яка визначає підсудність позову про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, розповсюджується на правовідносини, які виникли з підстав, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

З матеріалів позову ОСОБА_1 вбачається, що обставини, які зумовили звернення Позивача до суду з даним позовом, виникли внаслідок цивільно-правових правовідносин, та предметом позовних вимог є оскарження процесуальних дій суддів, пов'язаних із розглядом цивільних справ, повязаних із порушенням трудових прав Позивача.

Зазначені правовідносини не ґрунтуються на Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За викладених обставин, приходжу до висновку, що підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, слід визначати в порядку, передбаченому ст.109 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача.

Частиною 1 ст. 115 ЦПК України, встановлено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Оскільки місцезнаходження відповідача - Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, не є територія, яка входить до юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, приходжу до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням правил підсудності.

Таким чином, дана справа за позовом ОСОБА_1 не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя і немає законних підстав для її розгляду у цьому суді, тому матеріали позовної заяви підлягають поверненню позивачу для звернення до належного суду.

Керуючись ст. 110, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя - повернути позивачу для звернення до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: В.В. Калюжна