АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/927/17 Головуючий суддя І інстанції Короткий І. П.
Провадження № 22-ц/790/6547/17 Суддя доповідач Кругова С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у праві користування, вселення, зобовязання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 4 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд усунути перешкоди у користуванні житлом - квартирою №210 в будинку №145 по Салтівському шосе у м. Харкові шляхом вселення ОСОБА_2 до вказаного житлового приміщення та покладення обовязку на ОСОБА_3, ОСОБА_4 надати їй ключі від вхідних дверей в квартиру №210 в будинку №145 по Салтівському шосе в м. Харкові.

У березні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з зустрічною позовною заявою і просили суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилою площею вказаної квартири.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 4 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житлом - квартирою №210 в будинку №145 по Салтівському шосе в м. Харкові шляхом вселення ОСОБА_2 до вказаного житлового приміщення та покладення обовязку на ОСОБА_3, ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей в квартиру № 210 в будинку №145 по Салтівському шосе у м. Харкові.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по 320 (триста двадцять) гривень з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3, ОСОБА_4Мзвернулись з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують, що рішення є незаконним, необґрунтованим таким що не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалене з грубим порученням норм матеріального та процесуального права.

Суд ухвалюючи рішення невірно застосував норми ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. В порушення вимог чинного законодавства не надав оцінки тим фактам, що позивач не мешкала за місцем своєї реєстрації понад два роки, життям колишньої сімї та малолітньої дитини не цікавилась, добровільно покинула місце своєї реєстрації, особистих речей у спірній квартирі не має, доказів щодо участі в утриманні дитини та квартири суду не надала.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням не має, оскільки її відсутність у вказаній квартирі була зумовлена перешкожанням у її праві користування житлом з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довели суду тієї обставини, що непроживання ОСОБА_2 у вказаній квартирі не було викликано перешкоджанням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою ОСОБА_2

З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що квартира №210 в будинку №145 по Салтівському шосе в м. Харкові належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5А по ? частині кожній.

Позивач ОСОБА_2 з 9 березня 2011 року була зареєстрована у спірній квартирі (а.с.50).

Зі змісту актів від 21 квітня 2016 року (а.с.51) та від 17 лютого 2017 року (а.с.57) вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з червня 2014 року.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 з 2014 року перешкоджали проживати в спірній квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Наявна в справі заява ОСОБА_2 до відділу поліції від 15.12.2016 року не може бути доказом порушення її прав з 2014 року . З позовом до суду вона звернулась лише 24 січня 2017 року, тоді як не проживала в спірній квартирі з червня 2014 року і не надала суду доказів на спростування цього факту.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково вважав доведеним факт перешкоджання ОСОБА_2 у праві користування житлом за весь час її відсутності, тому в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , судова колегія також враховує висновок психолога ФОП ОСОБА_6 в якому зазначено про загрозу подальшого неврозу і ймовірність психосоматичних реакцій дитини ОСОБА_5, якщо мати буде проживати разом з нею (а.с.106-107).

Враховуючи вищенаведене, зустрічний позов підлягає задоволенню.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як зазначено вище, підстав, передбачених законом для обмеження чи втручання в право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах якої діє батько ОСОБА_3 (позивачів за зустрічним позовом) судом не встановлено.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обовязком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в порушення ч.3 ст.10 ЦПК України (2004) не довела правомірність своєї поведінки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненнюна користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачений ними судовий збір в сумі 1408 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 4 жовтня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у праві користування, вселення, зобовязання вчинити дії відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № 210 в буд. 145 по Салтівському шосе у м Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1судовий збір на користь ОСОБА_3 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн та ОСОБА_4 1408 (одна тисяча чотириста вісім) грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1

Повний текст постанови

складено 22 грудня 2017 року