Справа № 376/518/17-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5200/17 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 22.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості, який обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 звернулась до нього (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 11.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Як пояснював позивач, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана разом заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП - 2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору.

Відносини між Банком та Клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб сайт або інший інтернет-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача, що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, і діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2-011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Позивач стверджував, що заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в Приватбанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови укладеного договору.

Станом на 05.12.2016 року сума заборгованості по кредиту становила 58 974 грн. 43 коп. з яких:

- 9988 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом;

- 43 352 грн. 01 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 2349 грн. 11 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2784 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова).

Так як відповідачка ухилялася за твердженнями позивача від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашала, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк», то позивач просив суд стягнути з відповідачки 58 974 грн. 43 коп. заборгованості за кредитним договором та 1600 грн. судових витрат.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 974 грн. 43 коп.

Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1600 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 11.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні рішення судом першої інстанції неповно було з'ясовано обставини, що мають значення для справи і судом було порушено норми матеріального та процесуального права..

Так, за твердженнями відповідачки і як вбачається з матеріалів справи, не встановлено терміну дії картки та не встановлено кінцевого терміну надання банківських послуг. Не встановлено термін, з якого саме відповідачка припинила вносити кошти. Не витребувано від позивача відомостей щодо наявної суми заборгованості не за загальною сумою, а по місяцях та роках.

А як вбачається із анкети-заяви (а.с.8), відповідачка ОСОБА_2 виявляла бажання оформити не платіжну карту кредитку «Універсальна», а пенсійну карту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 13 березня 2017 року скасувати і прийняти постанову.

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський