АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2254/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 3 вересня 2012 року у справі за заявою Золотоніської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року Золотоніський міжрайонний прокурор звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на те, що 1 квітня 1999 року померла ОСОБА_8, яка за життя мешкала одиноко в с.Бубнова Слобідка, Золотоніського району Черкаської області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,4678 га, що розташована на території Бубнівсько-Слобідської сільської ради, вартість яких з урахуванням коефіцієнта інфляції на 2012 рік становить 31 112 грн. 21 коп. На звернення до суду з позовом спадкоємців на вище вказане спадкове майно не виявлено.

Просив визнати відумерлою спадщину земельну ділянку розміром 2,4678 умовних кадастрових гектарів землі, вартістю 61 112 грн. 21 коп., яка відкрилась після смерті ОСОБА_8.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 3 вересня 2012 року заяву прокурора задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі скаржник зазначила, що вона у встановленому законодавством порядку прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9, серед якої, поміж іншого, право власності на спірну земельну ділянку, яка належала її бабі ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №039054.

Батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9 фактично прийняв спадщину після матері ОСОБА_8 відповідно до положень ЦК України (1963 р.), але юридично не оформив та помер 19 травня 1999 року. Відповідні документи містяться в Золотоніській районній державній нотаріальній конторі (спадкова справа №311 за 1999 рік).

Вважає, що вона є законним власником вищевказаної спірної земельної ділянки, якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 липня 2008 року, в тому числі і на спірну земельну ділянку. Крім цього, розглянувши справу, суд не залучив її до розгляду, чим порушив її права.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою, суд виходив із того, що після смерті ОСОБА_8, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,4678 га, на яку вона при житті мала право власності, та з відсутності у неї спадкоємців.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду.

Згідно ст.. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 039054, вбачається, що ОСОБА_8 є власницею земельної ділянки площею 2,4678 га, яка розташована у межах Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, цільове призначення якої, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно довідки Відділу РАЦС Золотоніського РУЮ Черкаської області №40 від 16 червня 2000 року ОСОБА_8 померла 1 квітня 1999 року, що відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), є часом відкриття спадщини.

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України 2003 року.

Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР .

Розглянувши спір суд першої інстанції не врахував, що на час виникнення спірних правовідносин був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (на день смерті спадкодавця в 1999 році) та в порушення вимог закону справу було розглянуто на підставі Цивільного кодексу України 2004 року.

Суд не врахував, що Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) не передбачалось визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання майна безхазяйним в порядку статті 137 ЦК УРСР (1963 року) не заявлялася.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом Серії ВКМ № 829583 від 11 липня 2008 року ОСОБА_10 є законною власницею земельної ділянки 2,4678 га, яка була передана померлій 1 квітня 1999 року ОСОБА_8, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_9 (батько скаржника ОСОБА_6В.), який фактично спадщину прийняв, а юридично не оформив помер.

Наведене свідчить, що судом, при ухваленні оскаржуваного рішення, порушені норми матеріального права, тому його не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені ОСОБА_6 судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору підлягають стягненню з Бубнівсько-Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в розмірі 118 грн. 03 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 3 вересня 2012 року у даній справі скасувати.

В задоволенні заяви Золотоніської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Бубнівсько-Слобідської сільської ради про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Стягнути з Бубнівсько-Слобідської сільської ради на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 118 грн. 03 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :