У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М..

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 25.11.2016 року і до повноліття дитини; та одноразово 835,46 грн. - ? частини додаткових витрат, понесених на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти по взаємному утриманню подружжя, в розмірі по 500 грн.. щомісячно, починаючи з 25.11.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Зазначає про те, що районним судом при прийнятті рішення від 19.09.2017 року не враховано того, що відповідачем не надано жодного розрахункового документа про переказ коштів, не надано жодного товарного чеку, який би підтвердив придбання будь-чого для свого сина.

Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, які доходи отримує відповідач від підприємницької діяльності, наявність в нього транспортного засобу та будівлі гаража автомашин та земельної ділянки.

Вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений в оскаржуваному рішенні в сумі 1200 грн., щомісячно не тільки не забезпечить гармонійний розвиток дитини, а є й недостатнім навіть для того, щоб дитину елементарно прогодувати. Сума аліментів, яка стягується з відповідача для утримання сина та дружини є вагомо та безпідставно заниженою, адже у матеріалах справи є достатньо доказів вважати, що у відповідача є можливість надавати утримання для свого сина у розмірі як мінімум 4000 грн. щомісячно та для дружини у розмірі 1500 грн. щомісячно.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років. Стягнути х ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 одноразово ? понесених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4., а саме у розмірі 835,46 грн.

ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рівного обов'язку батьків з утримання дитини. Зважаючи на покликання позивачки на певні обставини, пояснення відповідача та свідків суд дійшов висновку, що в даному випадку розмір стягуваних аліментів на утримання дитини слід визначити в розмірі 1200 грн., а на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років в розмірі 500 грн. та стягнув 1/2 частину понесених позивачкою витрат на лікування дитини в розмірі 835, 16 грн.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю.

Згідно ч.1 ст.141, 180, ч.3 ст.181 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитинита зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За відповідачем обліковується автомобіль Skoda SuperB, 2006 року випуску, об'єкт нерухомого майна: будівля гаража автомашин, загальною площею 267,7 кв.м, та земельна ділянка розміром 0,1 га, в с. Нова Українка Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить: з 01 січня 2017 по 30 квітня - 1355 грн., з 01 травня по 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн..

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат на дитину, враховуються обставини передбачені ст.182 - 185 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 713,00 гривень на місяць з 08 липня 2017 року (з часу набрання чинності змін до СК України щодо аліментних правовідносин.

Враховуючи наведене та рівність прав і обов'язків батьків, наявність у ОСОБА_3 нерухомого та рухомого майна, його нестабільний дохід, як підприємця, місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зокрема на утримання дитини суму, що перевищує половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є достатнім і справедливим, враховуючи обставини справи.

Згідно ч. 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років і на даний час працевлаштована, має доходи.

Виходячи з обставин справи місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_5 в змозі надавати допомогу на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 500 грн. щомісячно.

Щодо стягнення 1/2 частини додаткових витрат, пов'язаних з утриманням дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, батьки обов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За період розгляду справи позивачкою понесені витрати на лікування сина ОСОБА_4 у розмірі 1670,91 грн. і з огляду на надані докази місцевим судом було стягнуто з ОСОБА_5 половину цих витрат понесених позивачкою на лікування дитини, які склали 835, 16 грн. Оскільки зазначена сума стягнута на користь позивачки, то її вимога про скасування рішення місцевого суду в цій частині та стягнення цієї ж суми знову, взагалі не обґрунтована.

Доказів високих доходів ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1 до суду не подала, та в справі відсутні, як запити адвоката так і клопотання про сприяння суду у витребовування таких відомостей з податкових органів. Наявність нерухомого та рухомого майна у відповідача, подача ним оголошень в інтернет - мережі про продаж виготовленої ним продукції, ще не свідчить про високі прибутки відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук