Номер провадження: 22-ц/785/3503/17
Номер справи місцевого суду: 520/4043/16-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що сторони з 2005 року по 2009 рік спільно проживали і підтримували шлюбні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4. При реєстрації народження дитини відповідач визнав своє батьківство і в актовий запис про народження дитини про ОСОБА_3 внесені відомості як про батька дитини. З листопада 2009 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Малолітній ОСОБА_4 до травня місяця 2016 року проживав з матір'ю, з кінця травня 2016 року дитина проживає з батьком.

Судом встановлено, що в травні місяці 2016 року, після чергової сварки з матір'ю , син перейшов жити до батька постійно. Орган опіки і піклування - Київської рай адміністрація - питання місця проживання малолітнього ОСОБА_4 розглядав більше трьох місяців після обстеження умов проживання як матері так і батька, дослідження документів, наданих батьками, за їх участі та з урахуванням думки малолітнього ОСОБА_4. 15.08.2016 року Київська райадміністрація зробила висновок за №1496/01-11 про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 7, 8 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За положеннями Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3); держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9); держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст. 12).

За положеннями Декларації прав дитини дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумове, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (принцип 2); дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю (принцип 6).

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Положеннями ст. 29 ч. 4 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що батько дитини виконує батьківські обов'язки і з народження дитини піклується про фізичний і духовний розвиток сина, забезпечує матеріальні потреби дитини, що більше 6 місяців малолітня дитини постійно проживає з батьком, місце проживання дитини з батьком визначено органом опіки і піклування і це рішення мати дитини не оспорювала, тому, підстав для задоволення позову про примусове стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не вбачається.

Крім того, відповідач свої доводи щодо належного виконання батьківських обов'язків підтвердив належними письмовими доказами: довідками з місця навчання дитини, з спортивних секцій, з дитячої поліклініки, висновком органу опіки та піклування, квитанціями банку про перерахування грошових коштів на рахунок сина.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М.Сегеда

Н.А. Кононенко