АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7964/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Пузиковій В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року в справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», суб'єкт оскарження Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2, на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 18.10.2016 року ВП № 43902901 про зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-147/12 виданого 11.09.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва.

В поданій апеляційній скарзі представник заінтересованої особи просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова державного виконавця про зупинення виконавчого провадження є законною, вказує, що у провадженні Голосіївського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на оцінку за результатами рецензування звіту про оцінку майна, що перешкоджає подальшій реалізації заставленого майна.

На її думку, судом невірно застосовано п.2 ч.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки закон вступив в законну дію після відкриття виконавчого провадження, що суперечить положенням Конституції України про те, що нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» - Подгуренко О.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Скасовуючи постанову державного виконавця суд першої інстанції виходив з п. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-147/12 виданий 11.09.2013 року Голосіївським районним судом міста Києва по стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 008 864,52 грн.

05.05.2016 року було здійснено оцінку майна що належить боржнику, з якою боржник ОСОБА_2 не погодився та 02.06.2016 року направив державному виконавцю свої заперечення.

За результатами розгляду заперечення боржника було проведено рецензію №1/43902901 ТОВ «РМ КОНСАЛТИНГ».

Не погодившись із рецензією боржник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із скаргами на результати оцінки та на бездіяльність державного виконавця.

07.09.2016 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Лозової А.І., стягувач: Публічне акціонерне товариство.

09.09.2016 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Лозової А.І. на оцінку за результатами рецензування звіту про оцінку майна.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 18.10.2016 року ВП № 43902901 «Про зупинення виконавчих дій» було зупинено виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-147/12 виданого 11.09.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець при прийнятті постанови посилався на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 07.09.2016 року та на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 09.09.2016 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із ч.5 ст. 57 цього Закону, оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Оскільки, судове рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу та про зупинення передачі майна на реалізацію не ухвалювалось, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно постановлено ухвалу про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві від 18.10.2016 року про зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправомірно застосовані положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, оскільки дана норма почала діяти після відкриття виконавчого провадження, а відтак підлягає застосуванню закон, який діяв на час відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження» набрала чинності 5.10.2016 року, тому державний виконавець повинен був врахувати її положення при зупиненні виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність правових підстав для зупинення виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчі дії повинні виконуватися згідно норм Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на момент відкриття виконавчого провадження, суперечать Прикінцевим та перехідним положенням Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 311 ЦПК України підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді