Справа № 509/3883/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 РДА ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_3 селищної ради ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_5,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача:

ОСОБА_8,

Органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області,

треті особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача:

ОСОБА_9,

ОСОБА_3 селищна рада,

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: ОСОБА_8, про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та вартості невідємних покращень нерухомого майна, відповідно до якого просила суд:

- стягнути з відповідача, ОСОБА_5, на користь позивача, ОСОБА_2, безпідставно одержані грошові кошти, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, на загальну суму в 202459,23 грн. (двісті дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять гривень і двадцять три копійки);

- стягнути з відповідача, ОСОБА_5, на користь позивача, ОСОБА_2, вартість невід'ємних покращень нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Новосельсь'ка, буд. 29.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.06.2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено ОСОБА_9.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.07.2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача залучено Орган опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області.

06.03.2017 року, до початку судового розгляду, позивачем було подано змінену позовну заяву, відповідно до якої позивачем було змінено предмет та підстави позову та, з посиланням на ч.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, позивач просила суд:

- визнати договір купівлі-продажу укладений у 2011 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на 2/3 (дві/третіх) житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул.Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, форма власності приватна спільна часткова, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210 - виконаним та дійсним;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 (дві/третіх) житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, форма власності приватна спільна часткова, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210.

05.05.2017 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої з посиланням на ч.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, позивач просила суд:

- визнати договір купівлі-продажу укладений у 2011 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на 5/6 житлового будинку який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул.Новосельська, буд. 29 - виконаним та дійсним;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/6 житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29.

судовому засіданні 18.05.2017 року судовий розгляд по справі було розпочато.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від23.06.2017 року змінено статус Органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Одеської області з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача ОСОБА_3 селищну раду.

27.07.2017 року, після початку судового розгляду, позивачем було подано змінену позовну заяву про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та моральної шкоди, ухвалою суду в прийнятті якої було відмовлено, в звязку з поданням після початку судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що у 2011 році між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 була домовленість про те, що позивач купує належне відповідачеві нерухоме майно у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29, вартість будинку 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, які позивач сплачує протягом п'яти років (по 2000 тисячі гривень в місяць), а відповідач зобов'язується протягом цього часу укласти відповідний договір купівлі - продажу що підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На підтвердження домовленості відповідач надала розписку в якій зазначено, що вона продає будинок ОСОБА_2 в розстрочку строком на 5 років за домовлену суму 160000 гривень та бере у позивача гроші за вищевказаний будинок. Згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно № витягу 25265668 від 09.02.2010 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 належало по 1/6 частці будинку на праві приватної власності. Житловий будинок, що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район смт.Овідіополь, вул. Новосельська, буд. 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу: 26436210, форма власності приватна, свідоцтво про право на спадщину /1-165/ від 16.03.2010 року, належить власнику ОСОБА_5 про право на спадщину за законом 2/3 (дві/третіх) частин житлового будинку, та складається в цілому з: глинобитного житлового будинку, побудованого 1960 році, житловою площею - 14,8 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня , сарай , вбиральня, споруди 1- 6,1, розташованого на земельній ділянці фактичного користування розміром 1200 кв. м. Після прийняття спадщини на 2/3 частки будинку у ОСОБА_10 разом з її 1/6 часткою будинку в сумі виходить 5/6 частки будинку, а у ОСОБА_11 залишилась 1/6 частка будинку.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі.

Третя особа на боці позивача ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи на боці позивача орган опіки та піклування ОСОБА_3 РДА в судовому засіданні просила суд винести рішення з урахуванням прав дітей позивача.

Відповідачка ОСОБА_12 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи на боці відповідача ОСОБА_3 селищної ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, покази свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_5 є власником 2/3 та 1/6 частин жилого будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул..Новосельська, 29 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-165 від 16.03.2019 року та № 1704 від 16.09.1997 року. Вона зареєстрована в цьому будинку.

Іншим співвласником вказаного будинку є ОСОБА_11, який є недієздатною особою відповідно до рішення Комінтернівського районного суду від 27.05.2009 року і перебуває в Новосавицькому психоневрологічному будинку-інтернаті.

Земельна ділянка під будинком площею 0,12 га не приватизована.

В 2011 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була досягнута домовленість про те, що позивачка купує належний відповідачці жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул..Новосельська,29 з розстрочкою на 5 (пять) років за ціною 160000 грн.

ОСОБА_5 була надана розписка на суму 20000 грн., інші кошти ОСОБА_2 перераховувала відповідачці на картковий рахунок або поштовим переказом кожного місяця.

Таким чином станом на серпень 2015 року було всього сплачено 120000 грн.

Відповідачка передала ключі від будинку позивачці та вивезла свої речі.

Позивачка з чоловіком та дітьми, зі згоди позивачки, вселилася та зареєструвалася в жилому будинку в 2011 році і мешкає там до цього часу. Зробила в будинку власним коштом ремонт, так як він був непридатний для проживання.

Нотаріально договір купівлі-продажу не складався, і угода ніде не реєструвалася.

Доказів ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення договору позивачкою суду не надано, так само як не надано доказів отримання згоди органу опіки та піклування або керівництва Новосавицького психоневрологічного будинку-інтернаті на продаж 1/6 частки спірного жилого будинку, належній ОСОБА_11 або відмови від придбання 5/6 частки цього будинку, що належать відповідачці.

Розписки, надані позивачці відповідачкою, квитанції та чеки про отримання грошей не можуть бути належними доказами укладення договору купівлі-продажу, оскільки не відповідають жодним вимогам, зазначеним для договорів купівлі-продажу. Свідчення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 також не можуть бути належними доказами укладення договору купівлі-продажу так як зі змісту абзацу другого ч.1 ст.218 ЦК України вбачається, що не може доводитися свідченням свідків факт вчинення правочину, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину.

У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму.

Статтею ст.657 ЦК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках,встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з вимогами ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак в Узагальненні від 24.11.2008 р. «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховний суд України зазначає, що якщо правочин підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, то правило ч.2 ст.220 ЦК про визнання його дійсним через ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення не застосовується. ВСУ обґрунтовує цю позицію, тим, що момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін права та обов'язки. Ця правова позиція була також включена до постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу жилого будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладений не був, що не створило правових наслідків для сторін, а тому спосіб захисту прав ОСОБА_2 обраний невірно, що не позбавляє її можливості захистити свої права в інший спосіб.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 210, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І.Бочаров