Справа № 462/4684/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2224/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

при секретарі Фейір К.О.

з участю представника позивача Бегей Н.В., відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року по справі за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 02 серпня 2016 року позов Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" 1309 грн. 95 коп. боргу.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_6 оскаржив ОСОБА_5.

Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповно встановлених обставинах справи, що мають значення для правильного вирішення розгляду справи. Стверджує, що поданий ЛМКП "Львівводоканал" розрахунок не відповідає дійсності, а нарахування за послуги водовідведення та водопостачання проводилися неналежним чином та в супереч нормативним актам, якими регулюється нарахування за послуги водовідведення та водопостачання, оскільки у період вказаний позивачем для стягнення у будинку АДРЕСА_1 взагалі було відсутнє будь-яке водопостачання. В апеляційній скарзі просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 02 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" відмовити, а також покласти сплату судового збору на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 /а.с. 3/

Послуги з водопостачання та водовідведення надавалися позивачем належним чином, а відповідачі користувалися такими та не відмовлялися від таких, однак у зв"язку з несплатою за такі послуги за період 1997 року по березень 2005 року.

В березні 2005 року в квартирі АДРЕСА_1 встановлено водяний лічильник.

18 жовтня 2010 року Залізничним районним судом міста Львова видано судовий наказ за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львіводоканал" про стягнення з ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 1309 грн. 95 коп.

19 травня 2011 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова вищезгаданий судовий наказ був скасований.

11 вересня 2014 року за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львіводоканал" видано судовий наказ №462/5428/14 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 1309 грн. 95 коп.

12 листопада 2014 року судовий наказ від 11 вересня 2014 року Залізничним судом міста Львова скасований.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, суд виходив з тих обставин, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Згідно ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власника укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 64 та ст. 156 ЖК України відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань по оплаті наданих заявником послуг.

Колегія суддів не знаходить підстав вважати, що послуги позивачем з водопостачання та водовідведення за період утворення заборгованості не надавалися з наступних підстав.

Лист ЛМКП "Львівводоканал" від 09.12.2003 року №13-18796 не підтверджує факту ненадання відповідачам послуг. З такого листа вбачається, що мешканці будинку АДРЕСА_1, метою виправлення ситуації на краще (створення сприятливіших умов для водопостачання), прийнято рішення про прокладення окремого водопроводу до будинку, тобто, не констатовано факт що будинок не підключений до системи водопостачання.

Актом від 13.02.1996 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2, холодної води протягом місяця не було.

Що ж до заяви скарги про відсутність водопостачання, така не містить жодних відомостей коли така заява написана, період відсутності водопостачання і дата її отримання адресатом.

Повідомлення про нарахування за комунальні послуги за листопад 2009 року на квартиру АДРЕСА_1 в м. Львова адресована ОСОБА_9, з врахування квитанції, вбачається, що останньою здійснено повну оплату за нараховані послуги, проте слід зазначити, що таке нарахування в даній квитанції здійснена на підставі показників встановленого водяного лічильника і не відображає наявної заборгованості, яка утворилася до встановлення водяного лічильника в квартирі.

Окрім цього, слід зазначити, що позовна давність застосовується судом лише за заявою, а оскільки з такою заявою відповідачі не зверталися, суд не вправі застосувати строки позовної давності.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 з врахуванням встановлених обставин справи жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк