АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 754/7248/16-ц Головуючий у І-й інстанції - Лісовська О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр спортивної медицини м. Києва» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Київського центру спортивної медицини про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

В обґрунтування позову зазначав, що на підставі наказу відповідача від 03.08.2015 року між сторонами був укладений трудовий договір зі строком дії з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року. 31.12.2015 року він був звільнений з посади юрисконсульта Київського центру спортивної медицини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач повинен був нарахувати та виплатити йому всі належні суми, але у день звільненні розрахунок з ним не був здійснений. Посилаючись на викладене, позивач просивстягнути з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 910, 88 грн. як компенсацію за невикористані 10 днів основної щорічної відпустки за період з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.01.2016 року по 01.07.2016 року в сумі 21 491, 52 грн.

Ухвалою суду від 13.09.2017 року здійснено заміну неналежного відповідача на належного, а саме: з Київського центру спортивної медицини на Комунальне некомерційне підприємство "Центр спортивної медицини м. Києва".

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр спортивної медицини м. Києва на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 21 491 грн. 52 коп. в якості виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з закінченням строкового трудового договору від 03 серпня 2015 року за період з 02 січня 2016 року по 01 липня 2016 року. В задоволенні інших вимог - відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував на те, що в період з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року він працював у відповідача за строковим трудовим договором. 31.12.2015 р. трудові відносини з ним були припинені у зв'язку із закінченням строку дії договору, проте при звільненні з ним не був проведений розрахунок у повному обсязі, що і стало підставою для звернення його до суду.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був прийнятий на роботу за строковим трудовим договором на період з 03.08.2015 року до 31.12.2015 року, але сторони про припинення строкового трудового договору не заявляли, а тому трудові відносини продовжувалися до 30.06.2016 року. Після звільнення позивача з ним був проведений розрахунок у повному обсязі, а тому підстав для задоволення позову немає.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновком суду.

Відповідно до вимог ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судом встановлено, що наказом від 03.08.2015 року за № 89/К позивач ОСОБА_1 був зарахований на посаду юрисконсульта адміністративно-управлінського та господарсько-обслуговувального персоналу Київського центру спортивної медицини за зовнішнім сумісництвом строком з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року (а.с.9).

Доводи представника відповідача про те, що після закінчення строку дії строкового трудового договору, укладеного між позивачем та Київським центром спортивної медицини, жодна із сторін не заявила про його припинення, у зв"язку з чим даний договір вважався укладеним на невизначений строк, є безпідставними й спростовуються наданим суду апеляційної інстанції листом Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, з якого вбачається, що згідно наявних баз даних ГУ ДФС м.Києві, 31.12.015 р. Київським центром спортивної медицини засобами телекомунікаційного зв'язку було надіслано повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_1 відповідно до вимог Постанови №413 на підставі наказу або розпорядження про прийняття на роботу від 25.12.2015 р. №144, дата початку роботи - 02.01.2016 р. (а.с.118-119).

Звільнення позивача з роботи у зв»язку із закінченням 31.12.2015 р. строкового договору також підтверджується копією заяви ОСОБА_1 на ім»я директора Київського центру спортивної медицини Пуцева А.І. від 31.12.2015 року про прийняття його на роботу з 02.01.2016 року у зв"язку із закінченням строкового трудового договору, з резолюцією керівника Центру від 31.2.2015 р. « ВК /до наказу» (а.с.64).

Відповідно до вимог частини 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з роз'ясненнями, що мітяться п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред"явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв"язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Із доводів позивача та матеріалів вбачається, що в день звільнення з роботи 31.12.15 р. ОСОБА_1 працював, проте відповідачем не було здійснено з ним повного розрахунку, зокрема, не виплачено компенсацію за невикористану відпустку.

Наказом від 29.06.2016 року за № 77/К позивач був звільнений з посади юрисконсульта адміністративно-управлінського та господарсько-обслуговувального персоналу Київського центру спортивної медицини з 30.06.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Цим наказом також було передбачено виплату позивачу вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсації за 13 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року та за 16 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 02.01.2016 року по 30.06.2016 року, тобто виплачено компенсацію за обома строковими трудовими договорами.

Виплати, передбачені наказом від 29.06.2016 року, були здійснені позивачу у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою від 04.07.2017 року (а.с.65) та розрахунковим листком за червень 2016 року.

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні позивача за строковим договором з 03.08.2015 року по 31.12.2015 року становить з 01.01.2016 р. по 01.07.2016р. і складає 122 робочих дні.

Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На підставі вказаного Порядку середньоденна заробітна плата позивача обраховується шляхом ділення загальної суми заробітної плати за останні два місяці його роботи: за листопад в сумі 6738 грн. та грудень в сумі 1013 грн., на 44 фактично відпрацьованих протягом цих двох місяців днів й становить 176 грн.16 коп. (6738+1013) :44=176,16).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2016 р. по 01.07.2016р., що підлягає стягненню на користь позивача, складає 21 491 грн. 52 коп. ( 176,16 х122 = 21 491, 52) й визначений без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

12.09.2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення державної реєстрації юридичної особи Київського центру спортивної медицини. Правонаступником Київського центру спортивної медицини є Комунальне некомерційне підприємство "Центр спортивної медицини м. Києва".

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеними в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення даних позовних вимог, стягнення з Комунального некомерційного підприємства "Центр спортивної медицини м. Києва" на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 491 грн.52 коп.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації за невикористану відпустку в зв»язку з її виплатою, відповідає вимогам матеріального й процесуального закону і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр спортивної медицини м. Києва"(ідентифікаційний код 39072141, місцезнаходження: 01033, м.Київ, вул.Тарасівська, 6) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 491 грн.52 коп., що визначений без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр спортивної медицини м. Києва" (ідентифікаційний код 39072141, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул.Тарасівська, 6) на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В решті дане рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: