Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2214/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина», третя особа ОСОБА_3 про зобовязання внести до штатного розпису посаду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, а також покладення матеріальної відповідальності щодо стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки виконання рішення на керівника товариства, -

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до редакції газети «Новомиргородщина», Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, третя особа ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди та покладення обовязку ОСОБА_3 покрити заподіяну шкоду. В обґрунтування вимог зазначала, що 28 липня 2016 року на підставі наказу № 24 виданого редактором газети «Новомиргородщина» ОСОБА_3 її було звільнено із займаної посади відповідального секретаря в редакції газети «Новомиргородщина» за п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року з 29 липня 2016 року її поновлено на роботі на посаді відповідального секретаря в редакції газети «Новомиргородщина», яке підлягало негайному виконанню. Проте, наступного дня зявившись до редакції наказ про її поновлення на роботі для ознайомлення їй наданий не був, а робоче місце, на якому вона працювала до дня звільнення, було зайнято іншим працівником. На її лист від 25 січня 2017 року, який був залишений нею в редакції, 28 січня 2017 року нею було отримано через пошту наказ № 5, в якому пропонувалася посада, яка не відповідала запису в рішенні суду, до того ж вона не є рівнозначною, а тому вона відмовилася від пропозиції, про що письмово проінформувала керівника редакції ОСОБА_3 та повторно нагадала йому про необхідність виконання судового рішення. На неодноразові її звернення щодо її поновлення на посаді відповідального секретаря, їй надходили однакові відповіді. Однак, під час відвідування відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції вона дізналася про існування наказу про її поновлення на посаді відповідального секретаря. 31 березня 2017 року вона звернулася до ОСОБА_3 з проханням надати їй копію наказу № 7 від 01 лютого 2017 року для ознайомлення, даний наказ вона отримала поштою лише 12 квітня 2017 року. Згідно цього наказу її поновлено на посаді відповідального секретаря редакції газети «Новомиргородщина» з 29 липня 2016 року. Проте, на сесії районної ради 23 грудня 2016 року з ініціативи ОСОБА_3 ця посада була ліквідована. Вважає, що незаконні дії відповідача призвели до затримки виконання судового рішення, а тому має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення у період з 25 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з комунального підприємства редакції газети «Новомиргородщина» на її користь середній заробіток за час затримки по виконанню рішення про поновлення її на роботі та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В порядку ст.. 237 КЗпП України покласти на ОСОБА_3 як винну особу в затримці по виконанню рішення обовязок покрити шкоду, заподіяну комунальному підприємству редакції газети «Новомиргородщина» у звязку з оплатою їй середнього заробітку за час затримки по виконанню рішення, а також моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Під час розгляду справи позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з комунального підприємства редакції газети «Новомиргородщина» на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 7 680 грн.

Також у червні 2017 року ОСОБА_2 подано позов до комунального підприємства редакції газети «Новомиргородщина» в особі редактора ОСОБА_3, Новомиргородської районної ради Кіровоградської області, Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, в якому просила зобовязати редактора газети «Новомиргородщина» ОСОБА_3 подати на затвердження голові Новомиргородської районної ради Кіровоградської області штатний розпис з включенням посади «відповідальний секретар» для затвердження її на черговій сесії районної ради, стягнути з комунального підприємства редакції газети «Новомиргородщина» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 січня 2017 року по день прийняття відповідного рішення, моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17 920 грн.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2017 року зазначені позови обєднанні в одне провадження.

В ході судового розгляду позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила зобовязати ОСОБА_3, керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина», правонаступника комунального підприємства «Редакція газети «Новомиргородщина», у передбачений статутом спосіб внести до штатного розпису посаду «відповідальний секретар», стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 січня 2017 року по день ухвалення рішення, моральну шкоду в розмірі 45 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 600 грн., а також в порядку ст. 237 КЗпП України покласти обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяну редакції газети, у звязку з виплатою їй моральної шкоди та середнього заробітку на ОСОБА_3

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 січня 2017 року по 24 квітня 2017 року у розмірі 14 069 гривень 04 копійок та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначає, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки вважає, що позивач у період з 25 січня 2017 року по 24 квітня 2017 року включно не виходила на роботу без поважних причин.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 січня 2017 року по 24 квітня 2017 року, виходив з того, що рішення суду вважається виконаним після внесення запису про поновлення на роботі до трудової книжки позивача, який був здійснений відповідачем лише 24 квітня 2017 року.

Проте повністю з рішенням суду першої інстанції погодитися не можна.

Судом встановлено, що 28 липня 2016 року на підставі наказу № 24 виданого керівником КП «Редакція газети «Новомиргородщина»» ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади відповідального секретаря на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 січня 2017 року, з 29 липня 2016 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі на посаді відповідального секретаря в КП «Редакція газети «Новомиргородщина»». Дане рішення підлягало негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, тобто на наступний день після його проголошення 25 січня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

На виконання вказаного рішення суду головний редактор КП редакція газети «Новомиргородщина» виніс наказ за № 5 від 25 січня 2017 року про поновлення на роботі позивача у відповідності до якого скасував наказ № 24 від 28.07.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з раніше займаної посади та у звязку зі скороченням посади відповідального секретаря на якій працювала ОСОБА_2 поновив останню на посаді кореспондента, що підтверджується вищевказаним наказом у відповідності до якого 30.01.2017 року ОСОБА_2 ознайомившись з його змістом категорично заперечувала проти поновлення її на посаді кореспондента та просила виконати рішення суду про її поновлення в повному обсязі у встановленому законом порядку, поновивши її на посаді відповідального секретаря.

01 лютого 2017 року головний редактор КП редакція газети «Новомиргородщина» виніс наказ за № 7 від 01 лютого 2017 року «Про внесення змін до наказу № 5» у відповідності до якого вилучено пункт 2 з наказу № 5 від 25.01.2017 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2П.» та замінено його словами: поновити ОСОБА_2 на посаді відповідального секретаря редакції газети «Новомиргородщина» із 29 липня 2016 року, копію якого позивач отримала 12 квітня 2017 року, що підтверджується крім пояснень позивача та його представника копією конверта про відправлення з наявним штемпелем поштового відділення від вказаної дати.

При цьому встановлено, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_2 виданий 01 лютого 2017 року був оголошений останній 09.02.2017 року, проте ОСОБА_2 відмовилась його отримувати та засвідчити своїм підписом запис про його ознайомлення в книзі реєстрації наказів редакції газети «Новомиргородщина», що підтверджується відповідним Актом (т.1 а.с. 196).

Також встановлено, що трудова книжка позивачки з моменту її незаконного звільнення і до 24 квітня 2017 року перебувала у неї, тому вини редакції газети «Новомиргородщина» у порушенні строків при внесенні запису про поновлення ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що наказ про поновлення на роботі ОСОБА_2 виданий 01 лютого 2017 року, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню за період з 25 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року в сумі 1234,86 грн.

Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи частково вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн., суд першої інстанції правильно виходив із наявності підстав для її відшкодування, але на думку колегії, враховуючи тривалість і суттєвість порушення прав позивачки, розмір морального відшкодування необхідно зменшити до 500 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди слід змінити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року змінити в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Новомиргородщина» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року в сумі 1234,86 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: