Номер провадження: 22-ц/785/5937/17
Номер справи місцевого суду: 521/8471/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого- Гірняк Л.А.

суддів Цюра Т.В.

Сегеди С.М.

за участю секретаря-Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_4

-про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 р. публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) № 1290/01-07 від 16.05.2007 р. (далі - Кредитний договір) в загальній сумі - 3 601 092,70 грн., яка складається із:

- заборгованості по кредиту в сумі - 790 512,00 грн.;

- заборгованості за відсотками в сумі - 490 427,98 грн.;

- пені в розмірі - 2 320 152,72 грн.;

- судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що між Банком та ОСОБА_5 16.05.2007 р. був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі - 550 000,00 грн., строком - по 15.05.09 р., зі сплатою 19% річних за користування кредитом. Банк виконав свої зобов'язання з надання кредиту. В подальшому протягом травня 2009 р. - липня 2011 р. між Банком та відповідачем неодноразово укладалися додаткові угоди, всього 11-ть додаткових угод, про зміну строку повернення кредиту та розміру відсотків за користування кредитом. Останньою додатковою угодою № 11 від 11.07.2011 р. між Банком та ОСОБА_6 було досягнуто домовленостей щодо строку повернення кредиту - не пізніше 13.10.2011 р., зі сплатою 19% річних - з 16.05.2007 р. по 14.05.2009 р. та 29% річних за період - з 15.05.2009 р. по 13.10.2011 р..

Відповідач порушив обов'язки з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, у зв'язку з чим станом на 22.05.2013 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Для забезпечення виконання позичальником зобовязання за Кредитним договором 17 травня 2007 року між Банком та майновим поручителем позичальника та Виробничо-комерційної фірми «ДІТО» у вигляді ТОВ -ОСОБА_3

,яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_7,на підставі доручення укладено договір іпотеки нерухомого майна: двохкімнатної квартири під АДРЕСА_1.

21 травня 2009 року та 13 листопада 2009 року до вказаного Договору іпотеки внесено зміни,згідно яких Виробнирчо-комерційну фірму «ДІТО» у вигляді ТОВ виключено із вказаного Договору,як боржника,та встановлено умови повернення грошових коштів,що викладені у Додатковій угоді № 1 та Додатковій угоді №2 до Кредитного договору.

27 жовтня 2011 року ОСОБА_5 попередив позивача про неможливість погашення кредиту та відсотків за його користування,запропонував укласти договір про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу Позичальник не виконує своїх обов'язків щодо сплати кредитної заборгованості,ані зобовязання щодо укладання з Банком Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя,просив задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 р. позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Банку: 1) заборгованість за кредитним договором (відзивна реверсивна лінія) № 1290/01-07 від 16.05.2007 р. в загальній сумі - 3 601 092,70 грн., яка складається із: - заборгованості по кредиту в сумі - 790 512,00 грн.; - заборгованості за відсотками в сумі - 490 427,98 грн.; - пені в розмірі - 2 320 152,72 грн.; 2) судовий збір у сумі - 3 341,00 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду від 20.01.2015 р., заяву ОСОБА_5 від 05.01.2015 р. про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задоволено частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» пені - змінено .

Стягнуто з ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» пеню у сумі - 790 512 (сімсот дев'яносто тисяч п'ятсот дванадцять) грн. 00 коп..

В решті рішення - залишено без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року з ухваленням нового,про відмову в задоволенні позовних вимог,посилаючись на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясування обставин по справі, що мають значення для її вирішення. Зокрема посилається на неналежність позивача в справі,не залучення її до участі в справі,не доведено розмір заборгованості та відсутності розрахунку та районний суд стягнув розмір пені,що перевищує розмір збитків та не застосування строку позовної давності.

В судове засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не з'явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

А силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,що з'явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст.370 ч.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу,вказану в частині першій цієї статті,в межах доводів,які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 порушив договірні обов'язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. Станом на 22.05.2013 р. заборгованість ОСОБА_5 за кредитом становить - 3 601 092,70 грн. (а. с. 179 - 182).

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_8, колегія суддів, вважала, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 509, 525, 526, 1046 - 1050, 1054 - 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 16.05.2007 р. був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі - 550 000,00 грн., строком - по 15.05.2009 р., зі сплатою 19% річних за користування кредитом (а. с. 11 - 13). Банк виконав свої зобов'язання з надання кредиту.

В подальшому протягом травня 2009 р. - липня 2011 р. між Банком та відповідачем неодноразово укладалися додаткові угоди, всього 11-ть додаткових угод, про зміну строку повернення кредиту та розміру відсотків за користування кредитом (а. с. 14 - 25). Останньою додатковою угодою № 11 від 11.07.2011 р. між Банком та ОСОБА_6 було досягнуто домовленостей щодо строку повернення кредиту - не пізніше 13.10.2011 р., зі сплатою 19% річних - з 16.05.2007 р. по 14.05.2009 р. та 29% річних за період - з 15.05.2009 р. по 13.10.2011 р. (а. с. 25).

ОСОБА_5 порушив договірні обов'язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима. Станом на 20.05.2013 р. заборгованість ОСОБА_5 за кредитом становить - 3 601 092,70 грн. (а. с. 44).

Одночасно в рішенні апеляційного суду Одеської області від 09.07.2015 року судова колегія дійшла висновку,що ухвалене судом першої інстанції рішення в частині визначення розміру пені за кредитним договором вимогам діючого законодавства (ст. 551 ЦК України) не відповідає та відповідно до вимог ст.549,258,551 ч.3 ЦПК України зменшив розмір пені, стягнувши з відповідача на користь Банку пеню у розмірі, який дорівнює розміру основної заборгованості за кредитом, тобто в сумі - 790 512,00 грн.. та задоволенні решти позовних вимог Банку про стягнення пені треба відмовив.

Виходячи з того, що доводи апеляційної скарги в частині розміру кредитної заборгованості та пені були предметом розгляду апеляційного суду Одеської області при розгляді апеляційної скарги відповідача, то в силу ст.370 ч.4 ЦПК України в цій частині доводи апеляційної скарги - не переглядаються.

Посилання ОСОБА_3 на те, що відповідно до рішення №19 від 30.01.2015 року ухвалено на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.01.2015 року № 65 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПВТ АБ «Порто Франко», а тому позов подано неповноважною особою оцінюється критично, так як відповідно до матеріалів справи позов від імені ПАТ АБ «Порто-Франко» подано ще 28 травня 2013 року, а рішення ухвалено до постанови Правління Національного банку України від 20.01.2015 року № 65 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПВТ АБ «Порто Франко».

Відповідно до ст.543 Цивільного кодексу в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Не може бути підставою для скасування судового рішення в зв'язку з незалучення до участі в справі заявниці, так як іпотечний договір є не грошовим зобов'язанням, а способом забезпечення належного виконання такого зобов'язання.

ОСОБА_3 не отримувала від банку коштів у кредит, не має зобов'язань повернути їх та сплатити відсотки, а забезпечує виконання грошового зобов'язання позичальника, несе відповідальність перед фінустановою в разі невиконання позичальником умов кредитного договору тільки власним майном, переданим в іпотеку (заставу), виключно в межах вартості предмета іпотеки (застави), а не в сумі коштів, наданих банком позичальнику з урахуванням процентів, нарахованих за користування кредитом.

З врахуванням вищезазначеного,судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому в силу ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Керуючись ст. 367,368,370,375,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія, ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року,з урахуванням змін,відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 09.07.2015 року,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Т.В.Цюра

С.М.Сегеда