Справа № 199/2404/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

судді: Скрипник О.Г.

при секретарі: Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1977 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачу ОСОБА_1 належить 19/200 частин домоволодіння № 33 по вул. Новозаводській у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ). Відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача. Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками спірного домоволодіння. Однак ОСОБА_4 є колишнім співвласником, оскільки свою частину в домоволодінні вона подарувала відповідачці ОСОБА_3

ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача та їй належить 38/200 частин домоволодіння № 33 по вул. Новозаводській у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ).

У 2012 році відповідачка ОСОБА_3, без згоди позивача вселила у домоволодіння ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною. Через деякий час ОСОБА_2 змінила замки в житловому будинку, у звязку з чим позивач не зміг потрапити до будинку.

Позивач намагався у добровільному порядку домовитися з відповідачами щодо його вселення у будинок, однак вони заперечують проти цього.

Оскільки відповідачі перешкоджають позивачу в користуванні та розпорядженні його власністю, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні домоволодінням №33 (квартира №3) по провулку Новозаводському у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) шляхом вселення ОСОБА_1 у домоволодіння №33 (квартира №3) по провулку Новозаводському у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ).

В судове засідання позивач не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заперечення на позов.

Відповідачка ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була овідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.11.1977 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачу ОСОБА_1 належить 19/200 частин домоволодіння № 33 по вул.Новозаводській у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ).

ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача. Їй належить 38/200 частин домоволодіння № 33 по вул.Новозаводській у м.Дніпро (м. Дніпропетровськ).

Відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача. У 2012 році відповідачка ОСОБА_3, без згоди позивача вселила у домоволодіння ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною. Через деякий час ОСОБА_7 змінила замки, у звязку з чим позивач не зміг потрапити до будинку.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками спірного домоволодіння. Крім того, ОСОБА_4 подарувала свою частку в домоволодінні ОСОБА_3

Позивач намагався у добровільному порядку домовитися з відповідачами щодо його вселення у будинок, однак вони заперечують проти цього.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст.386 ЦК України).

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких підстав, на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо усунення йому перешкоди в користуванні власністю домоволодінням №33 по вулиці Новозаводській у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) так вселення його у домоволодіння №33 по вулиці Новозаводській у м. Дніпро (м.Дніпропетровськ), оскільки згідно з вимогами ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн., тобто по 320 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення- задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю домоволодінням №33 по вулиці Новозаводській у м.Дніпро (м. Дніпропетровськ).

Вселити ОСОБА_1 у домоволодіння №33 по вулиці Новозаводській у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн., тобто по 320 грн. з кожного.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Скрипник