Справа № 199/2989/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, про стягнення витрат на утримання квартири,

В С Т А Н О В И В:

В квітні місяці 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, про стягнення витрат на утримання квартири.

В обгрунтування позову зазначила, що 27.01.1987 року на її імя був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1 на сімю з трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 її колишнього чоловіка ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_2.

Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року змінено договір найму житлового приміщення вищезазначеної квартири та укладено договір найму на вказану квартиру з відповідачем по справі. Таким чином, відповідач є основним квартиронаймачем вказаної квартири, за користування якою відмовляється сплачувати комунальні послуги.

Так, за період з 2013 року по день подачі позову ОСОБА_1 вимушена була сплачувати за відповідача комунальні послуги на суму 8 460,27 грн.

Позивач також вказує, що своїми діями відповідач спричинює їй моральну шкоду,яка виразилась у психічних переживаннях та негативних емоціях, які в свою чергу негативно вплинули на її стан здоровя.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за комунальні послуги у розмірі 8 460,27 грн, а також моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволені.

Відповідач в судове засідання не зявився, його представник проти задоволення позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позовної заяви відмовити.

Третя в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 27.01.1987 року на імя позивача був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1 на сімю з трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 її колишнього чоловіка ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_2.

Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року було змінено договір найму житлового приміщення вищезазначеної квартири та укладено договір найму на вказану квартиру з відповідачем по справі.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі ст.ст. 67,68 ЖК України оплата за комунальні послуги, у тому числі за теплопостачання й інші, береться крім квартирної плати по затвердженим у встановленому порядку тарифам і повинна здійснюватися вчасно.

Відповідно до ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи убачається, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області 02 лютого 2016 року задоволено зустрічний позов ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та вселено ОСОБА_2, його малолітню дитину ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_2. Крім того рішенням апеляційного суду дніпропетровської області встановлені певні обставини, які мають значення для вирішення вказаної справи, а саме: що ОСОБА_2 власного інтересу до спірної квартири не втратив, до теперішнього часу залишається основним квартиронаймачем спірної квартири, приймає участь в її утриманні, про що свідчать квитанції про оплату комунальних платежів. на теперішній час не має доступу до квартири у звязку із зміною вхідних замків.

Відповідно до ч.3ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що відповідач є основним квартиронаймачем, проте не мешкав в квартирі ,до лютого 2016 року через перешкоди, які йому створював позивач, комунальними послугами не користувався. проте за комунальні послуги сплачував що встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.02.2016 року, суд вважає, що в задоволені позовних вимог про стягнення витрат на утримання квартири та моральної шкоди слід відмовити. .

Керуючись ст.ст. 10, 60, 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада, про стягнення витрат на утримання квартири, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г.Скрипник