РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно. 27 грудня 2017 року позивач ОСОБА_3 збільшив свої позовні вимоги.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою. Дане нерухоме майно він успадкував, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем за вказаною вище адресою на день його смерті.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадщину батька, однак при зверненні до державного нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного вище спадкового майна, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказаний вище будинок. Крім того, після виготовлення технічної документації на будинок, виявилось, що покійним за життя на подвір'ї було самочинно збудовано сарай, який у зв'язку із смертю він не встиг ввести в експлуатацію, однак 17 листопада 2014 року встиг оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під вказаним будинковолодінням.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 227,7 м2 та земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, які він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судове засідання позивач особисто не з'явився, його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_4, яка є дружиною покійного ОСОБА_5 і матір'ю позивача та має право успадкувати майно померлого нарівні з позивачем, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, за якою позовні вимоги ОСОБА_3 визнала повністю, проти задоволення позову не заперечила, просила слухати справу у її відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області - ОСОБА_2, спочатку позовні вимоги заперечив повністю. Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області вказало, що при задоволенні судом позову про визнання за спадкоємцями права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві. Разом з тим, в подальшому, після витребування судом матеріалів інвентаризаційної справи № 177 щодо об'єкту нерухомого майна АДРЕСА_1 та встановлення в судовому засіданні того факту, що спадкодавцем було вчинено не реконструкцію будинку, а фактично добудову сараю, представником третьої особи було частково визнано позовні вимоги щодо раніше узаконеної частини будинку без врахування самочинно збудованих будівель.

У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За обставин заперечення позовних вимог Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, розгляд даної справи відбувся у повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи, докази подані сторонами, а також докази витребувані судом за клопотанням представника позивача суд дійшов наступних висновків.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 стверджується, що позивач ОСОБА_3 є сином покійного ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_4.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за ОСОБА_5 визнано право власності на індивідуальний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У відповідності до технічного паспорта на вказане вище будинковолодіння встановлено факт самовільної побудови у ньому у 2012 році сараю, а також деякої реконструкції будинку.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул.. Г. Косинки у м. Володимир-Волинському Волинської області, оформленим ПП «Волиньексперт» у 2016 році, індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 227, 7 м2, відповідає нормам надійності і безпечної експлуатації.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК № 711330 від 17 листопада 2014 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується той факт, що власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 був померлий батько позивача ОСОБА_5

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст.ст.1217-1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки за життя ОСОБА_5 заповіту не залишив, після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві власності майно. Дану спадщину прийняв її син ОСОБА_3, який постійно проживав разом із ним у будинку, який є предметом спору в даній справі.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто позивач разом із відповідачем є його спадкоємцями першої черги за законом.

Прийняття спадщини або відмова від її прийняття є правом особи, визначене ч.1 ст.1268 ЦК України.

Визнання позову відповідачем свідчить про його відмову у прийнятті спадщини, а тому позивач є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 07 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його батька ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В той же час самовільне будівництво покійним батьком сараю на території будинок оволодіння, яке є предметом даного позову також ускладнило оформлення позивачем права власності на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України, об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України).

При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

В той же час у відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Позивачем ОСОБА_3 було подано в судових засіданнях докази, які свідчать про наявність у спадкодавця права власності на земельну ділянку, що відведена для будівництва житлового будинку та надвірних будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07 вересня 2017 року Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_5, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За таких обставин право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом і за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 376, 1217-1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, право власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 227,7 м2 з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, які він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2017 року.

Головуючий /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер