Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 404/6637/15-ц
№ провадження 22-ц/781/1328/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько В. В.
Доповідач Гайсюк О. В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.12.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Гайсюка О.В.

Суддів: Голованя А.М.

Мурашка С.І.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 1 серпня 2008 року між ВАТ «Сведобанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведобанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 32 000 доларів США на строк до 31.07.2018 р. зі сплатою 12,5 % річних. Також 1 серпня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на підставі свідоцтва про право власності від 24 листопада 2004 року.

25 травня 2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Сведобанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги по усім кредитним та забезпечувальним договорам укладеним між Банком та фізичними особами, у тому числі за зазначеним кредитним договором від 01.08.2008 року та іпотечним договором від 01.08.2008 року, що укладалися з відповідачами.

Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, а тому у ОСОБА_5 станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 17527 доларів 10 центів США, що еквівалентно 386687 грн. 75 коп., з яких тіло кредиту - 14782,15 доларів США, що еквівалентно 326127,90 грн., відсотки - 2744,95 доларів США, що еквівалентно 60559,85 грн.

З урахуванням наведеного ПАТ «Дельта Банк» просило суд у рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки (квартиру) шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.04.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить це рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк» доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 з доводами скарги не погодився.

Відповідач ОСОБА_3 (змінив прізвище з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_5» у липні 2016р. (т.2-й а.с.150-151) в судове засідання не з? явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, як член сім'ї відповідача ОСОБА_4

Третя особа: ОСОБА_5 також в судове засідання не з? явився, хоча повідомлений про час і місце розгляду справи через виконком Кіровоградської міської ради в порядку передбаченому ч.3 ст.76 ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2008 року між ПАТ «Сведабанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 32 тис. доларів США на строк до 31 липня 2018 року зі сплатою 12,5 річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 (змінив прізвище на ОСОБА_5), ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, що належить їм на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2004 р.

25 травня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Сведабанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги по усім кредитним та забезпечувальним договорам укладеним між Банком та фізичними особами, у тому числі за кредитним договором від 01.08.2008р. укладеним з відповідачами.

Отже, відповідно до положень ст.ст.512,513 ЦК України ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги, як новий кредитор, до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 за кредитним договором від 01.08.2008 року та іпотечним договором від 01.08.2008 року.

ОСОБА_5, як позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, на вимоги не реагував, унаслідок чого станом на 28 липня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 17527 доларів 10 центів США, що еквівалентно 386687,75 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 14782 долари 15 центів США, що еквівалентно 326 127,90 грн., за відсотками - 2744 долари 95 центів, що еквівалентно 60 559,85 грн.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 цього Закону.

Згідно зі ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналіз цих норм свідчить про те, що в іпотекодержателя наявне право в позасудовому порядку задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки лише у безспірному порядку, тобто у разі, коли іпотекодавець не заперечує проти цього.

У п.п.12.1, 12.3.1. зазначеного Іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний Кодекс України передбачає лише у ст.ст.335,376 ЦК. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права права власності іпотеко держателя на нерухоме майно (ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку»).

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21.09.2016 року №6-1685 цс 16.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що перешкодою для реєстрації права власності на іпотечну квартиру за Банком була та обставина, що відповідачі не визнавали набуття Банком права власності на квартиру на підставі застереження, що міститься в іпотечному договорі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_4 підтвердив, що відповідачі не визнають за позивачем права власності на квартиру.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачі порушили умови договорів, порушили право позивача на належне виконання кредитного договору та повернення коштів, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення судом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Позивач поніс витрати по оплаті судового збору в сумі 8659,64 грн. за подачу апеляційної та касаційної скарг (т.1-й а.с.197-198, т.2 а.с.117), які підлягають стягненню по 4329,82 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в рахунок заборгованості в сумі 386687 грн.75 коп. за кредитним договором № 030/0808/88-535 КЛ від 01.08.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 45,89 кв. м., житловою площею 27,65 кв.м. та визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 45,89 кв.м., житловою площею 27,65 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати на оплату судового збору в сумі по 4329,82 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена з урахуванням положень ст.389 ЦПК України до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, яка буде складена протягом десяти днів.

Повна постанова складена 26 грудня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: