Справа № 364/960/17
Провадження № 2/364/357/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю:

представника Позивача ОСОБА_1 (довіреність від 27.12.2016 р. № 7415-К-О),

представника Відповідача ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги клієнту у цивільній справі від 12.10.2017 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК)

до ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 30.08.2017 р. надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій Позивач просить стягнути на свою користь з Відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.04.2012 р. № б/н у розмірі 46 354 грн. 29 коп., яка складається з такого:

1 999,34 грн. заборгованість за кредитом;

37 771,42 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;

3 899,99 грн. заборгованість за пенею та комісією;

500,00 грн. штрафу (фіксована частина);

2 183,54 грн. штрафу (процентна складова).

Також стягнути судові витрати у розмірі 1 600 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору від 17.04.2012 р. № б/н ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Проте Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором, та продовжує ухилятися від виконання зобовязань. У звязку з цим Відповідач за станом на 31.07.2017 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 46 354 грн. 29 коп., що складається з наведених вище сум заборгованості за заборгованості за кредитом, відсотками, пенею і штрафом.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 11.09.2017 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2017 р., відкладене через неявку сторін на 23.10.2017 р., в якому було оголошено перерву до 20.11.2017 р. та відкладено на 04.12.2017 р. за клопотанням представника Позивача.

У судовому засіданні 04.12.2017 р. представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, надавши пояснення про обізнаність Відповідача про кредит та умови його отримання, що підтверджено підписами в анкеті-заяві.

Представник Відповідача визнав позовні вимоги лише в частині основного боргового зобовязання (заборгованість за кредитом у розмірі 1 999,34 грн.), в іншій частині позовних вимог заперечив проти їх задоволення з підстав, зазначених у письмових запереченнях, також вказав на одностороннє збільшення Позивачем відсоткової ставки з 30 % до 34,80 % і потім до 43,20 %, про що Відповідач не повідомлялась, а також про те, що взагалі не розуміє, звідки взялася така велика сума відсотків, навіть якщо рахувати по максимально можливій ставці, зазначеній у доданому до позову розрахунку заборгованості.

Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, письмові заперечення Відповідача, інші матеріали справи, в тому числі надані в судових засіданнях, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд вирішує дану цивільну справу, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 17.04.2012 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНКУ», та отримала, зокрема, платіжну карту із встановленим кредитним лімітом на суму 2 000 грн. Відповідач своїм підписом у названій анкеті-заяві засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між нею і банком та що вона зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 6).

За пунктом 2.1.1.5.5 згаданих «Умов та Правил надання банківських послуг» Відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг».

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи та пояснень представника Позивача і представника Відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання умов укладеного з нею договору свої зобовязання виконав у повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 2 000 грн. Проте Відповідач не виконує взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначених договором. У звязку з цим за станом на 31.07.2017 р. у Відповідача виникла перед Позивачем заборгованість на загальну суму 46 354,29 грн., що складається, як стверджує Позивач, із:

1 999,34 грн. заборгованість за кредитом;

37 771,42 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;

3 899,99 грн. заборгованість за пенею та комісією;

500,00 грн. штрафу (фіксована частина);

2 183,54 грн. штрафу (процентна складова).

Встановлені судом обставини надання Відповідачеві кредитних коштів підтверджуються як поясненнями представника Відповідача, яким визнано позов в частині боргу за основним кредитним зобовязанням у розмірі 1 999,34 грн., так і копією згаданої анкети-заяви (а.с. 6).

Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання (частина друга статті 615 ЦК України).

За визначенням частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Водночас частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за

кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Разом з тим, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом було установлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника, в якій вказано, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами банку» складає договір між Відповідачем і банком та що Відповідач зобовязується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг» (а.с. 6). Проте до позовної заяви Позивачем додано витяг з Тарифів за картами «Универсальная, 30 дней льготного периода» (з відсотковою ставкою 3,0 % на місяць), «Универсальная, 55 дней льготного периода» (з відсотковою ставкою 2,5 % на місяць), «Универсальная Contract» (з відсотковою ставкою 1,7 % на місяць) та «Универсальная Gold» (з відсотковою ставкою 2,5 % на місяць), жодні з наведених умов кредитування та, зокрема, визначення процентної ставки не містять підпису Відповідача (а.с. 7).

Крім того, з доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.04.2012 р., укладеного між сторонами, станом на 31.07.2017 р. вбачаються такі відсоткові ставки: 30 % з 17.04.2012 р.; 34,80 % з 01.09.2014 р.; 43,20 % з 01.04.2015 р., хоча в позовній заяві стверджується лише про 30 % ставку. До того ж шляхом арифметичного множення суми заборгованості за «тілом» кредиту (2 000 грн.) навіть на максимальну ставку за кредитом (43,20 %) та на кількість років з дня отримання Відповідачем кредиту (5 років) отримана загальна сума заборгованості виходить значно меншою ніж та, що заявлена в позові до стягнення (37 771,42 грн.).

Відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на це та зважаючи на відсутність підпису Відповідача на жодних із доданих до позовної заяви Позивача умов кредитування за різними кредитними картами, суд вважає, що Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мала на увазі Відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які вона брала на себе зобовязання зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

Аналогічні правові позиції неодноразово викладалися Верховим Судом України, зокрема, в його постановах від 11.02.2015 р. у справі № 6-240цс14, від 11.03.2015 р. у справі № 6-16цс15, де Верховний Суд України зазначив, що непідписані позичальником умови надання кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Так само у постанові Верхового Суду України від 22.03.2017 р. у справі № 6-2320цс16 (цивільна справа № 521/8743/14-ц) Суд через відсутність підпису відповідача (позичальника) на Умовах кредитування зробив висновок про помилковість стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених непідписаними ним Умовами.

Крім того, Верховним Судом України неодноразово зверталася увага на те, що за статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15).

Зважаючи на усе викладене та наведені позиції Верховного Суду України, які є обовязковими для врахування іншими судами (стаття 3607 ЦПК України), суд вважає, що в частині стягнення з Відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 37 771,42 грн., за пенею та комісією в розмірі 3 899,99 грн., а також штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2 183,54 грн. (процентна складова) позов задоволенню не підлягає.

На підставі імперативної норми частини першої статті 88 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 598, 610, 611, 612, 615, 624, 626, 629, 631, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 131, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 291, 292, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором від 17.04.2012 р. № б/н у розмірі 1 999 (одна тисяча девятсот девяносто девять) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (р/р 3111, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 96 (девяносто шість) коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення; особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення видати копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин.

Особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитись з повним рішенням суду 08.12.2017 р.

Повне рішення складено 06.12.2017 р.

Суддя Л.А. Макаренко