Справа №295/1931/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошову заборгованість в розмірі 66554,21 дол. США, з яких 65000 дол. США сума вкладу, 1554,21 дол. США відсотки за користування вкладом. При цьому посилається на те, що на підставі договору про розміщення банківського вкладу ним було передано на депозит банку 65000 дол. США, однак після закінчення строку дії вказаного договору позивачу не було виплачено суму вкладу в зазначеному розмірі та відсотки за користування ним.

Позивач в судове засідання не зявився, від нього поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в дане судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки, подав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Український інноваційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрінком») було укладено Заяву-Договір про розміщення банківського вкладу № 10-1379703 у доларах строком до 08.10.2015 року, на підставі якого ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок 65000 дол. США, процентна ставка 10% річних.

За клопотанням представника відповідача, у звязку з перейменуванням 13 липня 2016 року ПАТ «Укрінбанк» в Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі ПАТ «Укрінком») судом замінено неналежного відповідача ПАТ «Укрінбанк» належним ПАТ «Укрінком».

Судом встановлено, що 07.09.2015 року між ПАТ «Український інноваційний банк» в особі Житомирського центрального відділення ПАТ "УкрІнБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про розміщення банківського вкладу №10-1379703, на підставі якого позивач вніс на рахунок банку кошти в розмірі 65000 доларів США строком до 08.10.2015 року. Процентна ставка за вказаним вкладом становить 10% річних.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Однак, станом на день звернення до суду, відповідачем не виконано в повному обсязі умов вищезазначеного договору та не повернуто вищевказані кошти позивачу.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; продукція це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надаються для задоволення суспільних потреб, послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, виконавець це субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобовязання, не звільняє його від виконання зобовязання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3% вартості послуг за кожний день прострочення.

Згідно із частиною 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобовязання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобовязання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобовязання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення являє собою міру відповідальності.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_2 грошову заборгованість в розмірі 66554,21 дол. США, з яких: 65000 дол. США сума вкладу, 1554,21 дол. США відсотки за користування вкладом.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Частиною 5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зважаючи на вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню, тобто з відповідача в користь позивача слід стягнути кошти у валюті вказаній у договорі, тобто у доларах США.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 18439,64 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 559, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком» на користь ОСОБА_2 грошову заборгованість в розмірі 66554,21 дол. США, з яких: 65000 дол. США сума вкладу; 1554,21 дол. США відсотки за користування вкладом.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком» на користь держави судовий збір в розмірі 18439,64 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Перекупка