Категорія 27Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року у справі за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню , -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.05.2012 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортного засобу НОМЕР_2, відповідно до змісту якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 166 410,00 грн., та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 10.05.2019 року (включно), на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором.

Також, 11.05.2012 року між сторонами було укладено договір відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів) НОМЕР_3.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу від 11.05.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. та зареєстрований в реєстрі за №945, за яким заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту на придбання автомобіля НОМЕР_2 від 11.05.2012 року та за договором про надання відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів) НОМЕР_3 від 11.05.2012 року транспортний засіб марки Hyundai Elantra, рік випуску 2012, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, д.н.з.НОМЕР_1, зареєстрований Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України м. Вінниці 08.05.2012 року, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області міста Вінниці 08.05.2012 року.

28.08.2016 року належний позивачу автомобіль було затримано працівниками Національної поліції на автодорозі Вінниця-Хмельницький (пост НП біля м. Літин) та поміщено на штрафмайданчик ГУ НП у Вінницькій області, де він і перебуває. При затриманні автомобіля працівники НП повідомили особі, яка керувала транспортним засобом, що автомобіль перебуває у розшуку за постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці про арешт і розшук автомобіля.

Звернувшись до вищезазначеного ВДВС позивач дізналась, що на примусовому виконанні в останнього знаходиться виконавчий напис від 09.06.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за №4603, про звернення стягнення на транспортний засіб марки Hyundai Elantra, рік випуску 2012, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України м. Вінниці 08.05.2012 року, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області міста Вінниці 08.05.2012 року, та задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок коштів, вилучених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, в сумі 260 449,71 грн.

Позивач вважає, що згаданий виконавчий напис вчинений із суттєвими порушеннями чинного законодавства України. Сума, яку запропоновано стягнути нотаріусом, не є безспірною, тому є всі наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем 09.06.2016 року та зареєстрований в реєстрі за №4603, про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки Hyundai Elantra, рік випуску 2012, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України м. Вінниці 08.05.2012 року, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області м. Вінниці 08.05.2012 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в сумі 260 449 (двісті шістдесят тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 71 коп., таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та неправомірність рішення суду з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, які з'явилися, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, міський суд виходив з того, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.07.2015 року у справі №627/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 161 691,59 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 7 787,00 грн. Рішення третейського суду набуло законної сили в порядку, передбаченому законом. Наявність рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.07.2015 року вказує на спір між сторонами та спірний характер суми заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії документів, надісланих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком, які слугували для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, нотаріусом як документ, що підтверджує безспірність заборгованості, було взято наданий банком розрахунок суми заборгованості станом на 24.03.2016 року. Суд прийшов до висновку, що останній не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог кредитора до боржника, оскільки він є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку. В той час, як належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, можуть бути лише первинні документи, оформленні відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Натомість, нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису не досліджувались первинні документи, оскільки з останніх прослідковується, що сума заборгованості за тілом кредиту становить не 146 085,10 грн., а 143 854,44 грн. (166 410,00 грн. (сума отриманого кредиту) - 22 556,56 грн. (сума фактично сплачена в погашення тіла кредиту = 143 854,44 грн.) (а.с.30-49), що також свідчить про спірність заборгованості.

Відповідно до абз.3 п.1.1 договору кредиту детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в Додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною. До загальної сукупної вартості кредиту за цим договором входять витрати позичальника, необхідні для погашення основної суми кредиту, процентів за його користування, сплати комісій, передбачених цим договором та додатками до нього, а також витрати позичальника на користь третіх осіб пов'язані з укладанням договорів забезпечення, вартість внесення записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вартість страхування та інші сукупні витрати на користь третіх осіб.

Одночасно сам договір кредиту не містить детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту. Для визначення цих істотних умов договору необхідно керуватись відомостями, викладеними в Додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

Договір кредиту НОМЕР_2 від 11.05.2012 року містить два Додатки №1 до цього договору (а.с.15, 15а). При цьому у двох різних Додатках №1 містяться різні відомості щодо розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту. У одному Додатку №1 процентна ставка (річних) становить 16,700%; процентна ставка по лінії на страхування (річних) - 24,0%; сума платежу за розрахунковий період - 3 396,64 грн.; реальна процентна ставка - 35,17%; абсолютне значення подорожчання кредиту - 213 018,47 грн.; відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь банку) - 17,04%; відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь банку та 3-х осіб) - 22,21 %. У іншому Додатку №1 процентна ставка (річних) становить 27,000%; процентна ставка по лінії на страхування (річних) - 27,0%; сума платежу за розрахунковий період - 4 472,97 грн.; реальна процентна ставка - 49,18%; абсолютне значення подорожчання кредиту - 303 431,17 грн.; відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь банку) - 27,42%; відсоток подорожчання кредиту (за рахунок платежів на користь банку та 3-х осіб) - 33,76 %.

У обох Додатках №1 абсолютно відрізняються суми, зазначені в графах/стовпчиках щодо погашення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, тощо. З огляду на викладене, будь-яке нарахування сум заборгованості за Договором кредиту НОМЕР_2 від 11.05.2012 року є спірним, оскільки при такому нарахуванні обов'язковим є посилання на зміст двох різних Додатків №1 до договору, а тому визначити точну суму заборгованості за вказаним договором взагалі не вбачається можливим, оскільки даний документ містить суперечливі та протилежні вказівки щодо порядку такого нарахування.

При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банком не було надано вищезазначених додатків, які містять детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту, та які є невід'ємною частиною кредитного договору, що свідчить про порушення процедури вчинення оскаржуваного напису.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів реєстрації відповідачем належним чином до початку процедури звернення стягнення в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, також у Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №49743830 від 09.06.2016 року такі відомості відсутні.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач не була належним чином повідомлена про наявність заборгованості та можливе звернення стягнення на заставлене майно, а також початок звернення стягнення на предмет обтяження, а відтак до неї не можуть застосовуватись наслідки, передбачені ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

З урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що наявність рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.07.2015 року вказує на спір між сторонами та спірний характер суми заборгованості. Доводи апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» про хибність такого висновку спростовуються ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про третейські суди», відповідно до якої до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Отже, саме за вирішенням спору, що виникає з кредитних правовідносин між сторонами звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Також наведеним вище спростовуються твердження апеляційної скарги про те, що норми закону не зобов'язують нотаріуса перевіряти безспірність заборгованості боржника перед кредитором. Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що нотаріус Київського міського нотаріального округу був позбавлений можливості перевірити документи, що свідчать про безспірність заборгованості, оскільки йому не було надано ПАТ «Укрсоцбанк» два Додатки №1 до договору кредиту НОМЕР_2 від 11.05.2012 року, які містяться різні відомості щодо розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновку суду першої інстанції з підстав неналежного повідомлення позивачки про наявність заборгованості перед банком і відсутності доказів направлення заставодавцю письмової вимоги не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.