Справа № 502/1235/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 19.07.2017 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 2004 року по 2006 рік позивач проживав однією сімєю з відповідачем ОСОБА_3. В період спільного проживання сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як вказує позивач, подальше спільне життя сторін не склалось. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28.08.2009 року по справі № 2-2445/2009 позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 2-2503/10 стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 17.02.2010 року до 29.07.2023 року. Як зазначає позивач, ОСОБА_3 ухиляється від обовязку по вихованню та утриманню дитини, ігнорує виконання рішення суду щодо стягнення аліментів.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини, а саме до 29.07.2023 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимог визнала у повному обсязі.

На підставі письмової заяви позивача та відповідача суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 195034, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 народився 29.07.2005 року, батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, актовий запис № 11 від 26.06.2008 року, /а. с. 29/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28.08.2009 року по справі № 2-2445/2009 позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передано дітей органу опіки та піклування (Кілійській районній державній адміністрації) для подальшого влаштування, /а. с. 31-32/.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 07.05.2010 року по справі № 2-2503/2010 позов задоволено, стягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.02.2010 року до повноліття дитини - 29.07.2023 року, /а. с. 3-4/.

Згідно довідки про неотримання аліментів за вих. № 411 від 19.07.2017 року наданої Кілійським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не отримував аліменти від ОСОБА_3 у період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року згідно з виконавчим листом № 2-2503/10 виданим Кілійським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, /а. с. 33/.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000676 від 28.07.2016 року вбачається, що 28.07.2016 року до чергової частини Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що його колишня співмешканка ОСОБА_3 не виплачує аліменти на утримання їх спільного сина, /а. с. 34/.

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень

Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2ст. 182 СК, були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» в статті якого прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня встановлено у розмірі 1860 гривень.

Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, беручи до уваги потребу дитини в матеріальному забезпеченні та догляді, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вважає, що зазначений розмір аліментів буде достатнім для того, щоб забезпечити виконання батьківського обов'язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини.

Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 89, 223, 247, 263, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, ст. ст.180, 181,182, 183, 184,192 СК України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити у повному обсязі.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2 на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.05.2010 року по цивільній справі № 2-2503/2010 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а саме до 29.07.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Роз'яснити сторонам положення ст. 185 СК України відповідно до яких той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9