Справа №150/743/17
Провадження по справі №2/150/305/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання неповнолітніх дітей не надає.

Сторони в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої вимоги підтримує і просить стягувати з відповідача аліменти для утримання неповнолітніх сина та доньки в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумумів для дитини відповідного віку.

Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 вересня 2009 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №22 (а. с. 3).

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 4), та донька ОСОБА_4, 15.07.2014 року (а.с. 5), які проживають з матірю та перебувають на її утриманні (а.с. 6).

В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітніх сина та дочки.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, а не солідарним.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН).

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя відповідача - здоровий, відсутність у нього інших дітей чи утриманців, матеріальне становище дітей та платника аліментів, відповідач погоджується сплачувати аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення із відповідача аліментів саме в розмірі 1/3 усіх видів заробітку.

Суд з врахуванням вище викладеного рахує, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

ОСОБА_1 у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину, тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

На підставі ст., ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 141, 206 ч.4, 263 - 265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити в повному обсязі.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти для утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 (шістсот сорока) гривень.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк