Справа № 635/6041/15-ц
Провадження № 2/638/1174/17
07 листопада 2017 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Омельченко К.О.
при секретарі - Помазан М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -
КП " Харківські теплові мережі" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, як власника нежитлового приміщення , де нею не сплачена вартість спожитої теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 26 681 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 266 грн. 81 коп., мотивуючи це тим, що відповідач своїх обов'язків з 01 квітня 2011 р. по 27 листопада 2013 р. не виконує, добровільно вартість спожитої теплової енергії не погашає.
Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.11.2013 р. належало нежитлове приміщення аптеки( договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.04.2011 р., за реєстр. № 1284, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 15.04.2011 року за № 4409633, згідно з витягом з Державного реєстру правочинів за № 9793301 від 27.04.2011 року,згідно з Витягом про державну реєстрацію прав за № 29793484, реєстраційний номер : 22961318), загальною площею 56, 70 кв.м., що розташоване: АДРЕСА_2. Будинок обладнаний централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Нежитлове приміщення яке належить на праві власності відповідачу є вбудованим в будинок, тому є його невід»ємною частиною тому послуги з теплопостачання надавалися за період позовних вимог, зокрема і в нежитлове приміщення відповідача. Представниками Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" складено акт обстеження про бездоговірне користування тепловою енергією, в якому зроблено припис про те, що споживач зобов"язаний укласти договір про постачання теплової енергії, дана пропозиція була проігнорована ОСОБА_1.
За період користування тепловою енергією з 01.04.2011 р. по 27.11.2013 р. відповідачем спожито теплової енергії на суму 26 681 гривень 41 копійок. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до теперішнього часу не сплачені.
У зв"язку з тим, що приміщення відповідача не обладнане приладами обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативними документами. Заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашається, тому представник позивача звернувся з даним позовом до суду.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив поновити строки позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.
В червні 2015 року КП»Харківські теплові мережі» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення вартості спожитої теплової енергії за період з 01.04.2011 р. по 27.11.2013 р. в розмірі 26 681,41 грн.
09.06.2015 року ухвалою суду відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу та роз»яснино право про звернення до суду з тими ж самими позовними вимогами в позовному провадженні так як вбачається спір про право.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ України № 14 від 23.12.2011 « Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» перелік вимог, визначених частиною першою статті 96 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ч. 3, ст.. 118 ЦПК України, позивач з об"єктивних причин не мав можливості реалізувати своє право на звернення до суду з позовною заявою, тому необхідно відраховувати строк позовної давності з моменту звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу, а саме з червня 2012 р. Сума заборгованості та період за який необхідно поновити строк позовної давності складає 14 173, 44 грн. з 01.06.2012 р. по 30.11.2013 р.
Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву та заперечував в повному обсязі, вважав необґрунтованими позовні вимоги та такими , що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, просив в задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строки позовної давності у відповідності до ст. 257 ЦК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.11.2013 р. належало нежитлове приміщення аптеки загальною площею 56, 70 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_2.
Житловий будинок в АДРЕСА_1 обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлове приміщення, що належить відповідачу є невід"ємною частиною вищевказаного житлового будинку.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується послугами з центрального опалення , у зв"язку з чим вона перебуває з позивачем у зобов"язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов"язки.
Згідно рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" як виконавець послуг надає в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова послуги з теплопостачання.
Постачання теплової енергії в приміщення відповідача підтверджується відповідними актами про включення та відключення будинку по АДРЕСА_1 до джерела теплової енергії на початку та вкінці опалювального сезону. Розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби України КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням,постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність,пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб'єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Згідно ст. 3 Закону, відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статями 19, 24,25 Закону передбачено, що споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальнуорганізацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання тплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Згідно ст. 24 Закону, споживач теплової енергії зокрема має право на:вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.
Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов'язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.
Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені : межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі -договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів.
Згідно п. 14 Правил споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин(діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов"язок доказування покладений законодавцем на сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, відповідач не надала до суду безперечних доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України стосовно того, що КП «Харківські теплові мережі» незаконно проводило нарахування за спожиту теплову енергію в приміщенні, яке було власністю відповідача за вказаний період в позовній заяві..
Відповідачка ОСОБА_1 заявила про застосування судом строку позовної давності.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за вказаний період позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.
Згідно ч. 3, ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Позивачем надані достатні підстави для поновлення строку позовної давності.
Оскільки представник відповідача заявив про застосування позовної давності, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволенню за період з 01.04.2011 р. по 31.05.2012 р. не підлягають, у зв"язку із пропуском позивачем строків позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України- позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Таким чином , позов підлягає частковому задоволенню за період з 01.06.2012 р. по 30.11.2013 р. в сумі 14 173 гривень 44 копійок.
Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.
Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11,15, 30, 62, 75, 88, 212- 224 ЦПК України,
Позовні вимоги КП»Харківські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі" заборгованість за надані послуги з теплопостачання в приміщенні АДРЕСА_3 в сумі 14 173 грн. 44 коп.( чотирнадцять тисяч сто сімдесят три гривні 44 копійок) за період з 01.06.2012 по 30.11.2013 р.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі" судові витрати в розмірі 266, 31 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя