АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача : ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року

у цивільній справі за заявою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про відстрочку виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року у справі № 761/22804/15-ц, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2017 року вищевказану заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з таким вирішенням питання , Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» в особі заступника голови комісії з реорганізації ДТГО «Південно-Західна залізниця» Йосифович Р.М. подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про задоволення заяви. Апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції, постановлення оскаржуваної ухвали за неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи. Вказує, що заявником було надано суду першої інстанції беззаперечні докази, що підтверджують скрутне матеріальне становище ДТГО «Південно-Західна залізниця», разом з тим, судом не було враховано, що погіршення фінансового становища заявника пов'язано із щорічним неналежним відшкодуванням органами державної влади та місцевого самоврядування із державного та місцевих бюджетів витрат залізниці за здійснені пасажирські перевезення пільгових категорій громадян.

В судовому засіданні представники Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Попович Л.В. і Чуракова Н.М. апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представники АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» ОсикаС.В. і Ільяшов О. просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи без задоволення заяву про відстрочку виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 р., якою було визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06.09.2013 р. у справі про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, що зазначаються заявником у клопотанні, не дають достатніх підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення, окрім того, заявником під час розгляду справи не було надано жодних належних та допустимих доказів щодо виникнення виключних обставин у розумінні ст. 373 ЦПК України для відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2015 р. було задоволено клопотання представника АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» та визнано і надано дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06.09.2013 р. у справі № 17208/GZ/MHM із видачею виконавчого листа про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» заборгованості у загальному розмірі 612 755 746, 50 грн.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Частиною 5 ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об'єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що заявником не було надано доказів на підтвердження наявності обставин, які мають винятковий характер.

Посилання на складний фінансовий стан підприємства у зв'язку з неналежним відшкодуванням органами державної влади та місцевого самоврядування витрат залізниці за здійснені пасажирські перевезення пільгових категорій громадян не доведений належними та допустимими доказами в суді першої інстанції,не надано таких доказів і до апеляційного суду .

Отже,обставин ,передбачених ст.373 ЦПК України для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує тривалість невиконання на території України рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати (з 2013 року), згода на примусове виконання якого на території України була надана відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва у вересні 2015 року, що ставить під сумнів твердження заявника про його готовність виконувати рішення після задоволення заяви про відстрочку виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального закону і не може бути скасована з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»- відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді:

Справа № 761/22804/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11730/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.