Справа № 755/2794/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Наумовій О.С.,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві судове засідання по цивільній справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві борг у розмірі 21 433 грн. 43 коп.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні ПФ України в м. Києві перебуває ОСОБА_1, яка отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після проведення перевірки було встановлено факт переплати пенсії за період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року, про що свідчить лист Управління з координації та контрою за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №592.

01.09.2015 року відповідачу було направлено лист, в якому вона запрошувалась до Управління з метою досудового врегулювання спору по даному питанню та сплати нею суми боргу, проте відповідач добровільно не виплатила надмірно сплачені кошти, що змушує позивача звернутись із даним позовом до суду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність а також письмові пояснення, зі змісту яких убачається, що Управління позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, виходячи із доводів, якими обгрунтовується позовна заява.

Крім того, позивач вказує, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком (робота за списком № 2) на підставі поданої 27.03.2015 року заяви, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Управлінням було опрацьовано вказану заяву та відповідно до протоколу № 4109 від 01.04.2015 року (зарахований стаж 9 років 7 місяців 19 днів) було направлено до виплатного центру для виконання.

Однак 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого внесені зміни, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Після приведення пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства, Управлінням було припинено виплату пенсії відповідачу та встановлено, що у відповідача за період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року виникла переплата пенсії у розмірі 21 433 грн. 43 коп.

Представник позивача зазначає, що відповідач погодилась з рішенням управління про припинення їй виплати пенсії, вказане рішення у встановленому законом порядку не оскаржувала. Більше того, 21.01.2016 року подала до управління заяву про поновлення пенсії за віком, Список № 2, за результатами розгляду якої 08.04.2016 року їй зараховано стаж 10 років 4 місяців 15 днів та призначено виплату пенсії.

З огляду на означене просив позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав наведених в письмових запереченнях.

Зокрема відповідач зазначила, що з 27.03.2015 року їй була призначена пенсія за віком, із урахуванням стажу роботи понад 10 років у НДІ «Квант» у шкідливих умовах праці, повний робочий день за списком №2.

Фактів зловживань нею та подання страхувальником недостовірних даних щодо стажу її роботи позивачем не доведено. Вважає, що вона мала право на призначення і виплату пенсії, проте позивач неправомірно обмежив її такому праві, а тому просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача зазначила про відсутність доказів на підтвердження розміру заборгованості, про стягнення якої просить позивач.

Також, представник наголосила, що оскарження рішень, дій суб»єкта владних повноважень є правом особи, а не її обов»язком, а тому відсутність такого оскарження не може бути підставою для стягнення надмірно сплачених коштів.

За таких обставин вважали позов необгрунтованим, та просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 березня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила призначити їй пенсію за віком, Список №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 34).

Як убачається із даних трудової книжки ОСОБА_1 та довідки Державного концерну «Укроборопром» № 15 від 02.2015 року, відповідач працювала у Науково-дослідному інституті «Квант»з 03.01.1983 року по 17.05.1993 року старшим техніком, з 01.08.1987 по 03.05.1989 року - техніком 1 категорії, з 03.05.1989 року по 01.03.1991 року інженером, з 01.03.1991 року по 17.05.1193 року на установках з джерелами УКВ,УВЧ і СВЧ випромінювань, що дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах за Списком № 2 (а.с. 20 пенсійної справи).

Відповідно до протоколу №4109 від 01.04.2015 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 08.04.2015 року, нарахований стаж роботи за списком №2 - 9 років 7 місяців 19 днів. Вік відповідача при призначенні пенсії становив 51 рік (а.с. 35).

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 робота на установках з джерелами УКВ,УВЧ і СВЧ випромінювань, віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту б статті 13 Закону Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-ХІІ (в редакції, чинній, на час підготовки документів для призначення відповідачу пенсії, далі - Закон № 1788-ХІІ), працівники -жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком N 2, мали право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, а працівникам-жінкам, які мають не менше половини пільгового стажу роботи, пенсія призначалась із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону(55 років), на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Проте Законом N 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було викладено в новій редакції.

Відповідно до вказаних змін працівникам-жінкам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Незважаючи на те, що на момент звернення із заявою про виплату пенсії, ОСОБА_1 виповнилося 50 років, а відтак відповідно до вищевказаних законодавчих змін вона не мала права на пенсію, управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на підставі заяви та документів, поданих відповідачем, призначило ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 08.04.2015 в розмірі 4 631,93 грн. (а.с. 35).

Як убачається із листа Управління з координації та контрою за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10 травня 2016 року №592, за період з 08.04.2015 року по 31.08.2015 року встановлений факт переплати пенсії ОСОБА_1 у сумі 22078,87 грн., що виникла у зв'язку з неправомірним призначенням пенсії (а.с. 36).

Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення статті 1212 ЦК України та статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом диспозиції цієї норми правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата, та сумлінність поведінки одержувача презумуються, а отже тягар доказування рахункової помилки та/або недобросовісності дій набувача покладається на особу, яка заявляє вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів.

Підстави та механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за приписом якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов'язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд,-

в и р і ш и в :

Позов Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - залинити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2017 року.