Справа № 381/3421/17 Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/5837/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 14.12.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про зняття арешту з транспортного засобу,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт з належного йому транспортного засобу - автомобіля ВМW 525, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 зареєстрованим у в м. Фастів та Фастівському районі не значиться, ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року на підставі ч.3 ст.122 ЦПК України позовну заяву було повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа і невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, справу направити до Фастівського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду. Скаргу обґрунтовував тим, що відповідно до положень ч.2 статті 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням такого майна. За таких умов вважає, що спір має розглядатися саме у Фастівському міськрайонному суді Київської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування судом самостійно таких доказів було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Обґрунтовуючи невідповідність висновків суду першої інстанції, апелянт стверджував, що місцезнаходженням спірного майна є Київська область, Фастівський район, смт. Кожанка, вул. Гагаріна, 7. В той же час жодного належного та допустимого доказу з приводу достовірності таких своїх тверджень до суду ним представлено не було. Не може вважатися таким належним доказом щодо місцезнаходження спірного майна й зазначення вищезгаданої адреси в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки відповідно до п. 24 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. за № 1388, в реєстраційних документах транспортного засобу вказується місце офіційної реєстрації власника. Відомостей щодо місцезнаходження транспортного засобу (яке може відрізнятися від місця реєстрації власника) реєстраційні документи не містять.

Оскільки вимоги ч.2 статті 114 ЦПК України повязують місце предявлення позову саме з місцезнаходженням спірного майна, а не з адресою реєстрації його власника, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про недоведеність посилань апелянта на підсудність даного позову саме Фастівському міськрайонному суду Київської області, відтак і тверджень про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу позивача на те, що детальна регламентація питань, повязаних із розглядом справ про зняття арешту, викладена в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Зокрема, у позовному провадженні розглядаються спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Арешт, накладений судом в порядку забезпечення позову, може бути скасований судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). Якщо арешт накладено при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 181 КАС України. Також в порядку адміністративного судочинства розглядаються скарги на дії органу владних повноважень, зокрема й щодо накладення або відмови в скасуванні арешту, не повязані з вирішенням питання про доведення права на предмет арешту (захисту цивільного права на нього). В той же час з аналізу заяви ОСОБА_2 вбачається, що він подав до суду позов, в якому не ставить питання про вирішення свого цивільного права шляхом визнання права на предмет арешту, а лише фактично оскаржує дії органу владних повноважень, який безпідставно, з його точки зору, вніс відомості про арешт до відповідної бази даних.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4