Справа №409/1752/17
Пров.№2/409/809/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Ю.Максименко

при секретарі: А.М.Малик

за участю позивача-відповідача: ОСОБА_1

за участю представника позивача-відповідача: ОСОБА_2

за участю представника відповідача: ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка заявляє

самостійні вимоги: ОСОБА_4

за участю представника третьої особи, яка

заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району про визнання права власності на спадкове майно та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач указав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 53 роки помер його батько - ОСОБА_7. На момент смерті він проживав один. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлової двокімнатної квартири АДРЕСА_2. Являючись спадкоємцем за законом першої черги та бажаючи прийняти спадщину після смерті свого батька. Він у встановлений законом шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до органу нотаріату - приватного нотаріусу Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області Зарубової С.О.. Після спливу шестимісячного строку він звернувся до нотаріуса з приводу подальшого оформлення спадкових справ після померлого батька. Втім постановою приватного нотаріусу Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області Зарубової С.О. у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 та видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також нотаріусом було зазначено, що братом померлого батька ОСОБА_4 до органів нотаріату також було подано заяву про прийняття спадщини. Оскільки без правовстановлюючих документів на квартиру здійснити оформлення права власності на спадкове майно у нотаріуса взагалі неможливо, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно: житлову двокімнатну квартину АДРЕСА_3, яка належала на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батькові ОСОБА_1.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив усунути останнього від права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 зазначив, що з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 вони є рідними братами по матері. У ОСОБА_7, який перебував в шлюбі з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_10. У 1998 році їх сім'я розпалася і ОСОБА_9 разом з сином покинула ОСОБА_7 та стала проживати за іншою адресою. Після смерті ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1, який є сином померлого, та він, ОСОБА_4 - брат померлого. З 1998 року і по дату смерті брата родинні зв'язки з боку його колишньої дружини та сина були повністю припинені. З моменту розпаду сім'ї брата ОСОБА_4 з 1998 року систематично почав відвідувати ОСОБА_7 і помагати чим зміг: продуктами харчування, одягом, транспортними послугами для обстеження в медичних установах області, давав гроші для оплати комунальних послуг, так як він не міг самотужки заробляти. З серпня 2001 року ОСОБА_7 почав часто хворіти, у нього були жалоби на болі голови та легенів, він задихався через нестачу повітря, але не бросав палити цигарки. ОСОБА_4 неодноразово переконував брата бросити палити, не вживати спиртних напоїв, давав поради щодо здорового способу життя, але це було марним. Він дуже хвилювався ОСОБА_7, було його шкода, адже разом з ним у них проходило дитинство та юність, вони любили один одного і не могли собі уявити, що колись прийдеться розлучитися. Починаючи з літа 2015 року здоров'я брата різко стало погіршуватися через тяжку хворобу, про яку той повідомив, що у нього рак та відмовився звертатися в лікарню і сказав, що буде вмирати дома. На його пропозицію переїхати до нього в с. Луб'янку, той відмовився. Маючи велике домашнє господарство, ОСОБА_4 по два-три рази на неділю привозив братові свіже молоко, сир, масло, м'ясо птиці, свинини та яловичини та надавав допомогу на придбання ліків, які полегшували його біль. Влітку забезпечував свіжими помідорами, плодами дерев, медом. А коли брат взимку 2015 року фактично зліг і не міг самотужки рухатися, він йому допомагав виходити на свіже повітря. При цьому син ОСОБА_7 ОСОБА_1, який також проживає в смт. Білокуракине, взагалі не цікавився долею батька. ОСОБА_4 жодного разу не бачив його біля хворого батька, не говорячи про надання якоїсь допомоги. ОСОБА_7 в результаті своєї безпомічності через тяжку хворобу не міг забезпечити себе ні фізично, ні матеріально, а його син ОСОБА_10 ухилявся від надання йому такої допомоги. Вважає, що бездіяльність сина, ухиляння від надання ним матеріальної допомоги хворому та безпорадному батькові, яка йому була необхідна, прискорили його смерть. ОСОБА_1 мав можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки був забезпечений постійною роботою та заробітками. При цьому його батько останні півтори роки до смерті за станом здоров'я не працював, ніякої матеріальної допомоги від державних органів не отримував, на обліку з метою отримання соціальної допомоги за станом здоров'я в органах пенсійного фонду не перебував, засобів для нормальної життєдіяльності, в тому числі і грошових коштів, не мав. Після його смерті ОСОБА_4 сплатив заборгованість за користування природним газом та електроенергією в загальній сумі біля 5000 грн.. Вважає, що своєю поведінкою та неправомірним відношенням до хворого та безпорадного батька відповідач заслуговує визнання його недостойним спадкоємцем спадщини померлого батька про просив суд усунути його від права на спадкування спадщини батька за законом.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просив відмовити в повному обсязі, не визнавши їх, та пояснивши, що з батьком він спілкувався не дуже часто, в основному по телефону, декілька разів приїздив до нього. За хворобу батька він узнав десь за три-чотири місяці до його смерті, він сказав про це по телефону. За місяць до смерті батька він його провідував, запитував, чи потрібна якась допомога, він сказав, що ні, і не взяв грошей, які той пропонував. Батько близько п'яти-шести років проживав разом з жінкою - ОСОБА_11. Сам він проживав разом з бабусею та матір'ю. Також у нього є менший рідний брат, також син ОСОБА_12, який на даний час проживає в Російські Федерації. Бабуся була інвалідом та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В липні 2013 року у його матері, ОСОБА_9 стався інсульт, вона була частково паралізована, та він її доглядав. З часом мати одужала та на даний час рухається самостійно. Оскільки і мати, і бабуся були хворими, він їх доглядав, утримував, купував ліки, він не мав змоги надавати матеріальну допомогу своєму батькові. Після його смерті він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, проте у нього не було оригіналів правовстановлюючих документів на належну батькові квартиру. Де саме знаходилися документи та домова книга, він не знав. Після смерті батька в спірній квартирі проживає син ОСОБА_4.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та пояснив, що без наявності на руках у позивача, який є спадкоємцем першої черги та таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, належну спадкодавцеві, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину. Після отримання оригіналів документів нотаріусом було роз'яснено, що необхідна будинкова книга, проте де вона знаходиться, їм не відомо. Таким чином, спадщину ОСОБА_1 можливо оформити тільки в судовому порядку, з позовом про що він і звернувся до суду. ОСОБА_4 є спадкоємцем другої черги, а оскільки кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, ОСОБА_4 не може успадкувати майно після померлого брата ОСОБА_7, оскільки син померлого ОСОБА_1 прийняв спадщину у передбаченому законом порядку. Щодо позову ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування ОСОБА_1, то необхідно врахувати, що умисного ухилення від надання допомоги батькові у ОСОБА_1 не було. ОСОБА_1 не таку велику зарплату отримував, як на тому наголошує представник третьої особи, у нього на руках було дві хворі людини - бабуся та матір і ОСОБА_5 не мав можливості надавати допомогу батькові. При цьому третя особа зазначав, що саме він з 1998 року утримував свого брата, проте в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 постійно їздив на заробітки, при цьому навіть працював у самого ОСОБА_4, за що той сплачував йому кошти. ОСОБА_4 зазначив, що він витратив на свого брата 120000 грн., при цьому жодного доказу цьому не надав. ОСОБА_1 був присутнім на похоронах, приймав участь разом зі своєю матір'ю у витратах на поховання: купували пиріжки та ОСОБА_9 надала 500 грн. тітці покійного. Вважає, що позов ОСОБА_4 є необґрунтованим та просив у його задоволенні відмовити, а позов ОСОБА_1 задовольнити.

Представник відповідача Білокуракинської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю та просив їх задовольнити, зазначивши, що вважає ці вимоги цілком законними.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 в першому судовому засіданні не заперечував проти задоволенні позовних вимог позивача та передав ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, належну померлому ОСОБА_7, які знаходилися у нього. В подальшому ОСОБА_4 змінив свою позицію та суду пояснив, що ОСОБА_7 жив сі своєю співмешканкою ОСОБА_11, і він їх усіх утримував. Вони прожили разом 9 років. ОСОБА_7 працював, робив ремонти. Допомагати брату він почав з 2015 року, коли той захворів, це було десь у серпні-вересні 2015 року, витратив він 120 грн. на ліки, продукти, на томографію, грошима. Надавав такі суми як 5000 грн., 10000 грн.. Які ліки приймав ОСОБА_13, він не знає. Давав гроші ОСОБА_11 і вона купувала ліки. В день смерті брата він був в Криму, про його смерть йому повідомила тітка і він одразу повернувся та взяв організацію похорон на себе. Син ОСОБА_7 ОСОБА_1 жодного разу до нього не приїздив та не допомагав йому. Після помінів брата 40 днів ОСОБА_11 пішла з квартири, віддала йому ключі та документи і після цього почав в цій квартирі проживати його син. При цьому комунальні платежі він сплачував за час проживання. Вважає, що, оскільки він допомагав своєму братові, він і повинен отримати у спадок зазначену квартиру, а син покійного йому не допомагав, а тому просить усунути його від спадкування.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5, який за його клопотанням був допитаний як свідок, суду пояснив, що покійний ОСОБА_7 проживав разом з ОСОБА_11. З її слів йому стало відомо, що вона ОСОБА_7 доглядала. В квартирі ОСОБА_7 вони прожили разом 7 років, він обіцяв їй переписати на неї квартиру, однак так цього і не зробив. Позивача ОСОБА_1 вона взагалі не знає, він тільки 1 раз приїздив до батька в листопаді 2015 року. З 2014 року по 2016 рік ОСОБА_5 хворав, не працював, заробітку не мав. Групу інвалідності він не оформлював, оскільки в них не було коштів навіть поїхати до МСЕК. ОСОБА_4 приїжджав до них, привозив продукти, робив ремонт в квартирі, було багато дирок у вікнах, він їх позапінював. Представник вважає, що оскільки син померлого ОСОБА_1 не допомагав батькові, який тяжко хворів і находився в безпорадному стані, не приніс йому навіть пачки цигарок, не має право на спадкування, а ОСОБА_4, який утримував покійного до самої його смерті, повинен бути спадкоємцем після нього. ОСОБА_1 є негідним спадщини, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову ОСОБА_14 відмовити, а позов ОСОБА_4 задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача-відповідача, представника позивача-відповідача, представника відповідача, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, допитавши свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_9, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 21.11.2016 року Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.7).

ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9), загальною площею 42, 3 кв.м., в тому числі житловою площею 28,8 кв.м., інвентаризаційною вартістю 407318,21 грн. (а.с.8).

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області Зарубової С.О. у шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.6).

ОСОБА_4 є братом померлого ОСОБА_7 по матері ОСОБА_20 (а.с.52, 58-69), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.56).

ОСОБА_4 також звернувся до приватного нотаріуса Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області Зарубової С.О. у шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини (а.с.6).

ОСОБА_7 помер від ракової інтоксикації, при житті йому був поставлений діагноз: злоякісне новоутворення верхньої легені, медичну допомогу ОСОБА_12 надавав лікар терапевт ОСОБА_21 (а.с.61).

ОСОБА_7 на обліку в Білокуракинському відділі обслуговування громадян Білокуракинського об'єднаного управління ПФУ Луганської області як пенсіонер не перебував (а.с.65).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є тіткою померлого ОСОБА_7. З того часу, як ОСОБА_7 захворів невиліковною хворобою, його син ОСОБА_10 йому не допомагав, хоча той і потребував допомоги. ОСОБА_10 працював і получав немаленькі гроші, проте ні одної копійки йому не дав. Після смерті батька ОСОБА_10 навіть на похорони не надав жодної копійки, хоча на похоронах присутнім був. А тепер хоче отримати спадщину, хоча він недостойний отримати її. ОСОБА_4 допомагав братові, давав гроші на продукти, на ліки. Коли вона провідував племінника, це було на тиждень по 2 рази, завжди там бачила там ОСОБА_4, який ремонтував двері в квартирі, встановлював лічильники, замки, давав гроші, коли саме та які суми - вона не знає. Вважає, що спадщина повинна достатися ОСОБА_4, оскільки ця квартира належала їх матері ОСОБА_22, а ОСОБА_1 на цю спадщину не має жодного права. Після розлучення батьків ОСОБА_10, це було у 1998 році, ОСОБА_7 з сином не спілкувався, але справно сплачував аліменти, чому вони не спілкувалися, не знає, не знає як і те, чим батько не угодив ОСОБА_1. ОСОБА_23 ОСОБА_4 та ОСОБА_16, а також ОСОБА_11, яка проживала разом з ОСОБА_7.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є тіткою померлого ОСОБА_7, ОСОБА_7 захворів на невиліковну хворобу на початку 2015 року, він тяжко хворів, нуждався в помощі сина ОСОБА_10, а син допомоги не надавав і після цього йому потрібна спадщина батька. Вона вважає, що він є недостойним спадщини, оскільки не телефонував, не провідував, навіть на похорони віночка не приніс, а батько нуждався в допомозі сина. ОСОБА_23 ОСОБА_7 брат ОСОБА_4 з 1998 року, грішми, продуктами, лічильники встановив, завжди був поруч з братом, його бачили сусіди, а сина ніхто ніколи не бачив біля батька. Свідок під час хвороби ОСОБА_7 також допомагала грішми, давала 5000 грн. та 10000 грн., продуктами, на тиждень по 2 рази провідувала племінника, піддержувала в трудну хвилину, а ОСОБА_1 отримував гарну зарплату, в 2016 році отримав 43000 грн. за рік, і він після такої зарплати хоче спадщину і вона закликає суддю не віддавати спадщину ОСОБА_1. Про заробітну плату ОСОБА_1 вона узнала від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5. В день смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 знаходився в Криму, вона йому зателефонувала, повідомила про смерть та запитала де його ховати і вирішили в с. Луб'янка біля їх матері. Яку участь приймав ОСОБА_7 у вихованні сина ОСОБА_10, вона не знає. Знає, що той своєчасно сплачував аліменти. За ритуальні послуги сплачувала ОСОБА_11, однак вони їй ці витрати розмістили, проте коли та яку суму вона не знає. Помини справляли в квартирі ОСОБА_24. Ключі від квартири були у ОСОБА_4. Стан квартири в дуже поганому стані. У ОСОБА_7 біло два сина, та допомогу повинен був надавати саме ОСОБА_1, оскільки він проживає в смт. Білокуракине, а менший син проживає в Москві. Свідок не може сказати, чи спілкувався батько зі своїми дітьми після розлучення і потім, на той час діти були це малими.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_4, який допомагав своєму братові ОСОБА_7, він їздив до нього, давали гроші, вона туди не їздила, бо в той час хворіла, ОСОБА_4 успівав і за нею ухажувати і до брата їздити, ОСОБА_1 один раз приїздив до батька, коли почув, що той хворіє, узнати чи правда це чи ні. Чоловік казав, що ОСОБА_1 не приходить до батька, і менший син не приходив, а той плакав, йому хотілося бачити своїх синів. Які суми грошей ми давали, я не знаю, що було, все віддавали. Не оформлював ОСОБА_5 групу інвалідності, оскільки йому казали, що йому то місяць залишилося жити, то два місяці, тобто це вже було не потрібно. Вона особисто з ОСОБА_7 не спілкувалася, його не відвідувала жодного разу, всі обставини мені відомі тільки зі слів свого чоловіка. На момент смерті ОСОБА_7 вони з чоловіком були в Криму. Після його смерті в його квартирі проживає син ОСОБА_4.

Зазначені свідки в один голос повідомляють суду про те, яким негідним сином є ОСОБА_1 відносно свого батька ОСОБА_7, проте жоден зі свідків не зміг пояснити, чи гідним батьком був ОСОБА_7 відносно свого сина ОСОБА_1. Таким чином, свідки висловити тільки своє суб'єктивне ставлення до даної ситуації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він бачив ОСОБА_4, який приїжджав до ОСОБА_7, бачив не часто, оскільки проживає на другому поверсі. Свідок навіть не знав, що ОСОБА_18 хворів, йому дружина сказала, що ОСОБА_7 захворів, та коли це було, він не пам'ятає. За його сімейні справи він нічого не знає. Він навіть не знав, що ОСОБА_11, з якою він проживав, є його другою дружиною і що у нього є діти. Після смерті ОСОБА_7 в його квартирі проживає син ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він ОСОБА_19 коли хворів дуже переживав, що крім брата ніхто з рідні не допомагав йому. Свідок часто бачив ОСОБА_4 у ОСОБА_7. За сина ОСОБА_7 йому ніколи нічого не казав, йому була неприємною ця розмова. Ми працювали в Росії в 2014 році, там йому стало тяжко працювати, оскільки у нього була пахова грижа, зі мною перестав працювати в 2015 році, коли захворів на онкологію. Сина ОСОБА_7 ОСОБА_1 він востаннє бачив років 15 тому назад. ОСОБА_7 неодноразово казав йому, що брат давав йому гроші, проте особисто він цього не бачив. ОСОБА_7 проживав разом з жінкою ОСОБА_11 в цивільному шлюбі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1 та колишньою дружиною ОСОБА_7. Разом в ОСОБА_7 вони прожили в шлюбі до 17.12.2000 року, з цього часу проживали окремо, в 2001 році офіційно розійшлися. 06.07.2013 року у неї стався інсульт і у ОСОБА_1 стало два інваліда на руках - вона та її мати, бабуся ОСОБА_1. ОСОБА_10 за ними доглядав, оскільки в неї була паралізована ліва сторона. Було таке, що син її купав. Лікування дуже дорого коштувало. Вона змогла викарабкатися та поїхала до меншого сина в Московську область Російської Федерації, де пройшла курс лікування та курс реабілітації. 11.11.2017 року вона повернулася до смт. Білокуракине. Лікування вона проходить два рази на рік. В той час комунальні платежі вони сплачували за бабусиної пенсії, а все інше сплачував ОСОБА_1. Про хворобу ОСОБА_7 вони узнали влітку 2016 року. Вона з колишнім чоловіком не спілкувалася, а ОСОБА_1 до нього ходив, навідував. ОСОБА_7 їздив на заробітки в різні міста. В Харків він їздив заробляти гроші, оскільки за квартиру, яку він успадкував, були борги і він їх сам погасив. ОСОБА_7 на дітей сплачував тільки аліменти, ніякої іншої допомоги не надавав. Аліменти сплачував не своєчасно, у нього була заборгованість. Спілкувався він з дітьми не часто. Коли вони узнали, що ОСОБА_7 помер, вона особисто замовляла пиріжки. 50 штук вона віддала на похорони, а 50 штук роздала сусідам. На похоронах були і вона, і ОСОБА_1 бачили тіток ОСОБА_7 та ОСОБА_4. Вона особисто віддала ОСОБА_25 500 грн., якими та розплачувалася за автобус. З ОСОБА_25 вона завжди спілкувалася, у них були нормальні стосунки.

Суд не приймає до уваги залучені представником третьої особи пояснення ОСОБА_26 (а.с.98), оскільки невідомо яким чином були відібрані ці пояснення, ким, при яких обставинах, та він не був допитаний в суді якості свідка. Порядок допиту свідків прямо визначений ЦПК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що закріплено в ст. 1218 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

На підставі ст. 1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно вимог ст. 1297 ЦК України Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, у передбачений законом строк подав заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4, як спадкоємець другої черги, у передбачений законом строк подав заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до Підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на квартиру, належну ОСОБА_7, у ОСОБА_1 на руках були відсутні на момент звернення останнього до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Оригінали документів знаходилися у ОСОБА_4, які він в судовому засіданні 28.08.2017 року передав ОСОБА_1.

Після отримання позивачем оригіналів документів і позивачем і представником позивача було повідомлено, що відсутня ще будинкова книга, у зв'язку з чим неможливо оформити спадщину у нотаріуса.

Проте, як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою відмови є відсутність саме правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Будинкова книга - це єдиний документ, відповідно до якого можна отримати довідку про склад осіб, що проживають за певною адресою.

Тобто, будинкова книга не є правовстановлюючим документом на квартиру.

Окрім того, згідно ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В позовній заяві ОСОБА_1 також не зазначено про таку підставу неможливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, як відсутність будинкової книги. Після отримання оригіналів правовстановлюючих документів позивачем ОСОБА_1 підстава позову змінена не була.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.2008 « Про судову практику у справах про спадкування» За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, суд за наявних обставин не вбачає перешкод для оформлення спадкових прав ОСОБА_1 в органах нотаріату, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру на даний час знаходяться у нього, у зв'язку з чим його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту указаної норми закону та відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 помер від ракової інтоксикації, при житті йому був поставлений діагноз: злоякісне новоутворення верхньої легені. Дана хвороба є тяжкою, а тому суд приходить до висновку про перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу.

Щодо висновку про те, чи мав спадкоємець, ОСОБА_1, матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу, суд приходить до такого:

ОСОБА_1 з 28.01.2008 року працює в ПП СВФ «Агро», на даний момент займає посаду слюсаря-ремонтника, його дохід за 2015 рік складає 30217,10 грн. (мінімальна сума заробітної плати склала за червень 2015 року - 1800,40 грн., максимальна - за січень 2015 року - 3458,62 грн.); за 2016 рік складає 34304,70 грн. (мінімальна сума заробітної плати склала за січень та лютий 2016 року - по 1972,25 грн., максимальна - за серпень 2016 року - 8708,05 грн.) (а.с.126-127).

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживав разом з бабусею ОСОБА_27 та матір'ю ОСОБА_9. З 2001 року ОСОБА_27 отримала інвалідність внаслідок перенесеного захворювання - гіпертонічна хвороба II ступеню. З 2007 року по день смерті ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_3 року фактично догляд та опіку за бабусею здійснював її онук ОСОБА_1. Купував необхідні ліки, допомагав по господарству, здійснював комунальні платежі та ін.. 06.07.2013 року у матері ОСОБА_1, ОСОБА_9 стався інсульт, внаслідок чого відбулася часткова паралізація лівої сторони. Оскільки мати потребувала сторонньої допомоги та догляду, протягом з 2013 року ОСОБА_1 здійснював також догляд за матір'ю, купував всі необхідні ліки, продукти харчування та ін.. Кошти, які отримував ОСОБА_1, починаючи з 2007 року, витрачав на догляд та лікування бабусі та матері (а.с.128-132).

Дані обставини також підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9.

При цьому позивач-відповідач ОСОБА_1 не заперечує той факт, що він не надавав допомоги своєму батькові і не спростовує в цій частині покази свідків.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не мав матеріальної та фізичної можливості надавати допомогу батькові, оскільки на утриманні ОСОБА_1 вже було дві хворі особи, за якими він здійснював догляд та які проживали разом з ним.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що батько та син не мали тісних та теплих стосунків, досить рідко спілкувалися, починаючи з 2001 року, з моменту розлучення батьків дітей, коли ще дитина була мала.

Таким чином, суд не встановлює умисного ухилення спадкоємця, ОСОБА_1, від надання спадкодавцеві, ОСОБА_7, допомоги.

Також, щодо потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи, суд приходить до наступного.

Третьою особою та її представником ані в позовній заяві, ані в поясненнях не зазначається про те, що ОСОБА_7 мав двох синів, а не одного ОСОБА_1, як це зазначено в позовній заяві ОСОБА_4. Ані ОСОБА_28, ані його представник ОСОБА_5 не пояснили в судовому засіданні, чому обов'язок про надання матеріальної допомоги вони покладають тільки на одного сина і не покладають на іншого.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні та пояснив сам ОСОБА_4 саме він повністю утримував свого брата ОСОБА_7, починаючи моменту його хвороби, також, допомогу грошима в сумі 5000 грн. та 10000 грн. надавала свідок ОСОБА_16, та ОСОБА_7 співмешкав з жінкою ОСОБА_11, яка на момент спільного з ним проживання працювала та отримувала заробітну плату.

Таким чином, суду не надано доказів, що померлий ОСОБА_7 потребував допомоги саме свого сина ОСОБА_1, з яким він разом не проживав, тісних та теплих стосунків не мав, спілкувався досить рідко.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він сплачував комунальні послуги за ОСОБА_7, на підтвердження чого він надав копії квитанцій від 19.01.2017 року про оплату за електроенергію та газ, суд не бере до уваги, оскільки встановлено, що після смерті ОСОБА_7 в спірній квартирі проживає син ОСОБА_4 та він сплачує комунальні послуги за час свого проживання.

У зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність обставин, на підставі яких ОСОБА_1 підлягає усуненню від права на спадкування, у зв'язку з чим позов ОСОБА_4 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1224, 1258, 1261, 1262, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 13, 30, 58-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд. -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко